998 ISMERTETÉSEK. 
sztrátó vulkánok, a radiális törések mentén az előbb említett jellegzetes tufa 
nélküli, szintes oszlopos elválású telérek lépnek fel. Leghevesebb exploziók a ra- 
diális és tangenciális sorok találkozásánál voltak. A radiális sorok vulkánjai 
szárazföldiek, a tangenciálisakéi tengerpartiak. A délkeleti kitörések tengerben 
folytak le. 
A selmecbányai vulkánok idősebb rögöt zárnak körül. Pár- 
huzamos hosszanti töréseken hatoltak fel. A triász után a terület sokáig száraz- 
föld. Az eocénben északról behatol a tenger. A közös magmából származó kőze- 
tek egy erupció-ciklus termékei. Az erupció sorrend piroxénandezit, augitdiorit, 
oranodiorit aplittelérekkel, végül riolitok. Az erupció főként az alsó és felső- 
mediterrán határára esik. A szarmata és pontusi időben nyoma sincs a vulkaniz- 
musnak. Csak utóbbi végén van a bazaltok felnyomulása. 
Esztergom-Visegrád környékén a dunabalparti vulkánizmus 
az alsómediterrán vége felé kezdődik, aztán a Cserháttal egy időben lávatakarók, 
brecsiák és tufák alakulnak. Ezzel együtt parti, helyenként mélytengeri brecsiás 
lerakódásokkal találkozunk. A jobbparton rendkívül sok a tufa, amely tengeri 
üledékkel váltakozik. Az idősebb labradorit-biotit-gránát-andezit alsómediterrán 
szubmarin-képződés, a fiatalabb labradorit-amfiból-andezit kitörései a szarmata 
elejére tehetők. 
A Mátra egy összefüggő 34 km hosszú kelet-nyugati csapású  eruptiv 
tömeg. 
A Bükk hegység rio itjai a régi pala és mészkőhegység egy nyugat- 
ról északkelet felé húzódó törésén nyomultak fel. Ez a törés a tercier tenger partját 
alkotta. Az erupció szubmarin s felsőmediterránkorú, de eltart a szarmatában is. 
Az eperjes-tokaji vulkántorület ca. 100. km hosszú, 
főleg andezitből álló gerinc, mely különösen keleten tengeri üledékkel van körül- 
véve. Az andezitek erupciója a mediterránban indul meg a riolit kitörése előtt, 
de a szarmatában a riolit kitörése után folytatódik. 
A Vihorlát-Gutin hegylánc nyugati fele, a Vihorlát a nyugati 
területekhez csatlakozik, a Gutin ellenben az erdélyi kitörésekhez hasonlóbb. 
Az idősebb kvarcdús dácitok felsőmediterrán korúak ; az augitandezitek a szarmatá- 
ban törtek fel. 
Majd áttér Erdélyre. Itt a kárpátok vonulata kettéágazik. A két vonu- 
lat között van az Erdélyi medence, melyet délen a központi Kárpátok 
nyugati kanyarulata határol. A keleti elágazásban a Láposi hegység, a Kkodnai 
havasok s a Kelemen-Hargitta, a nyugatiban a Meszes hegység, a Vlegyásza, 
az Érchegység és a krassó-szörényi hegység alkotnak nagyobb eruptiv vonulato- 
kat. A CiblesésaLápos hegység vulkánjai szárazföldiek. A rodnai 
biotitandezit teléreket és telepedéseket alkot s az eocénnél fiatalabb. A leg- 
nagyobb ezek közül a Kelemen-Hargitta vonulat, amely 150 km 
hosszú s északi felében 58 km széles. Az andezit közel észak-déli irányú hasa- 
dékból nyomult fel. Az egyes erupciók fennsíkszerűen egyesültek, úgy, hogy ma 
már kráter, vulkáni kúp vagy lávafolyam nem észlelhető. A kitörések a pon- 
tusi és a levantei korokban voltak s a Hargitta déli végén még ma is tart 
a szolfatára és mofetta működés. Középső levantai és még fiatalabb koriak az 
Olt folyó bazalt előfordulásai. 
