ISMERTETÉSEK. 429 
Cs SUR ONEÁL EE 7€s YT §400s kh, A üralkodó alak a TNM jól kifej- 
lettek o (101), t (111), 2 (2123. s (211), s öt. 
c, a, B, w, o, t, T, p, m, y, g, p, d, s; uralkodók c (001), y (414), o (IO1X, jól 
kifejlettek a (1004 m (515), g (313), 9 (411) és d (311). 
c, a, B, w, m, 9, G, y, p, d, s; vékonytáblás az uralkodó c (001) szerint, jól 
kifejlett 9 (103). 
GY DOS OS ÚN YAN O eb el so, d üralkodok a (100), c (001) és 
g (13). jól kifejlettek még 8-013), w (OLI), p (411) és d (811). 
CAN HB TONS TOT KÉSEK SOS s 0 18, o rúsútalkodmak: a (100), c 10014, 
w (0113 és y (414), ezeken kívül nagy lapokkal 8 (013), o (I01). 9 (411), d (311), 
s (211). 
A táblás kristály kivételével a többi négy a három tengely irányában körül- 
belül egyenlő nagyságú volt. 
A szerző a kristályviszonyok részletes megbeszélése után a miaryeritnek addig 
ismert összes 91 alakját három csoportba osztja. ú.m. biztosak (59), bizony- 
talanok (16), végre nem typusosak és vicinálisok (16); ezenkívül hét lelethelyről 
az ismert alakokat és a megfigyelt kombinációkat állította össze. A felsőbányai 
miargyriten eddig ismert alakok száma Rosrcxgv vizsgálatai után 40-re 
emelkedett. 
ZIMÁNYI KÁROLY. 
4. Khomenko J.: La faune méotigue du village Ta- 
raklia du dístrict de Bendery. I. Les aucétres des Cervinae 
contemporaius et fossiles. II. Giraffinae et Cavicornia. Av. 4. plauches 
phototypigues. Annuaire Geologigue et Minéralogigue de la Russie. 
Vol XV. livr. 4—6. pag. 107—143. Novo Alexandria 1913. (oroszul) 
Meomndeckag BayHa c. Tapakxin BeHepckaro y. 
Szerzőnek az előző ősz folyamán alkalma nyilt egész tömegét az emlősök 
maradványainak gyűjteni Tarakliában. Ezúttal a gyűjtött óriási anyagnak 
csak egy kis részét óbajtja ismertetni és leírri, amelyek mint legérdekesebbek 
már preparálva is vannak. Már ezekből is látható, hogy felette gazdag és értékes 
faunát sikerült szerzőnek a tarakliai emlőscsontlelőhelyen összegyűjteni, melyek- 
ből e faunára sok fontos kérdés nyerhet majd új megvilágítást, egyúttal 
pedig a meotiai időszak állati életének teljes képét 18 nyerhetjük. A talált cson- 
tokat szerző saját maga preparálta. Szerző munkája a Pliocervinae új szubfamailia 
leírásán kívül megvilágítani óhajtja a jelenleg élő Cervinák származását és lénye- 
gesen kiegészíteni a Cervidae familia geológiai történetének hiányait ; végül a 
Giraffinae- és Cavicornia-maradványok vizsgálati eredményeit közli. 
Plocervinae nov. subfam. középnagyságú forma, a Cervinulae és Cervinde 
szubfamiliák jellegeit összekeverve találjuk náluk. A fogak alkata még jóval 
közelebb áll a régibb tipushoz, mely a Palaeomerycidákra jellemző. Az aggancs 
formája, nemkülönben ágainak elhelyezkedése tekintetében a Cervinae karaktert 
viselik magukon. 
Ebből a szubfamiliából bő leírását és jellemzését közli a következő fajoknak : 
Cervavitus tarakliensis nov. gen. nov. sp. ; Cervocerus Novorossítae, nov. gen., 
