430 ISMERTETÉSEK. 
nov. sp., Damocerus Bessarabiae, nov. gen., nov. sp.;  Dremoterima Gaudrey ; 
Oervus Matheronis Gerv. ; Cervavus SCHLOS. 
A mellékelt VII-ik táblán a Cervavitus tarakliensis jobb és bal agancsa, 
Cervocerus Novorossiae bal-jobb, továbbá mindkét agancsa, a Damoceras Bess- 
arabiae bal és jobb agancsa, végül 6 sorozat átmetszetrajz van az agancsok rózsái 
alatti csapokról. A VII. számú táblán a Plhocervinae nov. subfam. felső álkapcsá- 
ból 5 képet és fogazatából szintén 5 képet ad. Az összes képek e táblán !/, nagyság- 
ban vannak. 
Griffinae subfamilia. Ezzel a nem túlságosan gazdag anyaggal, melyet 
először szerző ismertet Tarakliából, még az a baj is megesett, hogy az odesszai 
egyetem geológiai intézetében a közelmultban dúló tűzvésztől nem csekély mérv- 
ben szenvedett. Ebből a különben érdekes faunából a következőket írja le : 
Gen. Helladotherium. Helladotherium Duvernoyi Gauvp. H. n. sp. A VII. sz. 
táblán ez utóbbinak alsó alkapcsát mutatja be három képben. 
Gen. Samotherium. Samotherium Boissieri Maj. A VII tábla 14. és 15. áb- 
ráiban a felső és alsó álkapcsot láthatjuk. 
Gen. Palaeotragus. Palacotragus Rouenii Gauvp., melynek felső álkapcsa lát- 
ható a VII. sz. tábla 16. ábrájában, a VIII. tábla 1—5 ábrájában és a IX. tábla 
9. ábrájában. 
Gen. Camelopardalis. Camelopardalis n. sp., melyből két igen szép felső 
álkapocs látható a VII. sz. tábla 17. és 18. ábráiban. E tábla képei a természetes 
nagyságot mutatják. 
Cavicormia. Adaegodontia. Gazellhnae. Igen gazdag anyag áll szerző rendel- 
kezésére, melyet a közelben egy külön munkában óhajt feldolgozni. Ezúttal a 
következő fajokat írja le : 
Gen. Gazella. Gazella brevicormis Gaup.; G. deperdita GERv., G. capricornis 
RopL és Werrrn ; G. sp. 
Brodontia. Pseudotraginae. 
Gen. Tragoceras. Tragoceras amaltheus, Gaup. ; T. amaltheus var. paroideus, 
ScHL.; T. rugosifrons Scnn.; T. valikus n. sp.; T. sp. Ezek között a T. amaltheus 
alsó állkapcsát a IX. sz. tábla 3—4 ábráján mutatja be term. nagyságban; a 
T. validus-ból pedig a felső állkapcsot a VIII. sz. tábla 12. ábrájában szintén 
természetes nagyságban. 
Bubalidinae-ből, melyet i". Mason állított fel, két állkapocs töredéket talált 
s ír le szerző, melyet SCHLOSSER tanár anyagával hasonlított össze. 
Gen. Criotherium. Oriotherium argualoides, Mas. Képét a VIII. számú tábla 
14—17. ábrája adja természetes nagyságban. 
Hippotraginae. Mindezideig ebből a familiából csupán alsó állkapocsmarad- 
ványok voltak ismeretesek, melyeket SCHLOSSER tanár írt le. Tarakliából ezúttal 
a szerző igen szép anyagot gyűjtött, melyből a következőket írja le : 
Gen. Palacoryz. Palaecoryx Majori, Scnm. A mellékelt 4 tábla közül a VIII. 
sz. 6—10. és 18. nemkülönben a IX. sz. tábla 5—6. ábrái e fajnak felső áll- 
kapocsrészeit mutatják természetes nagyságban. 
Palaeoryz Stützeli Scrw. felső igen szép állkapcsát a IX. tábla 7—8. áb- 
ráiban mutatja be. 
