ISMERTETÉSEK. 431 
Gen. Tragoreas. Tragoreas oryxoides ScHr., melyből a VIII. tábla 12. ábrá- 
jában egy felső állkapcsot látnatunk. 
Tragelaphinae. 
Gen. Protragefalus. Protragefalus Skouzesi, DAm. 
Cervicaprinae. 
Gen. Procobus. Procobus Melania nov. gen. nov. sp., melyből a VIII. számú 
tábla 18. ábrája egy koponyarészt mutat !/a nagyságban. P. Brauneri, nov. 
gen. nov. sp. a IX. tábla 1—2. sz. ábrái, hol e faj koponyarészletét állkapocscsal 
és fogakkal láthatjuk. Végül szerző egynémely következtetést igyekszik levonni 
a leírt fajok palaeozoogeografiai jellemzésére vonatkozólag, egyúttal a gazdag s 
fölötte érdekes tarakliai faunát a Szamos, Maragha és Pikermi sokban hasonló 
s már eddigelé jól ismert s leírt paleontologiai anyagával hasonlítja össze. 
TIMKO ÍMRE. 
5. Laskarjev V.: Két löszperiodus a podoliai és vol- 
chiniai kormányzóságok terülelén. (2. ábrával.) Kamenec- 
Podolszk. 1912. (JIBa apyca xecca Br Ioxozeckoít m BoJBIHECKOÍi ryőep- 
Hiaxr. Kamenens-Iloxozeckp 1912.) 
, . 
A lösz és különböző féleségei nagy területeket borítanak Oroszországban. 
Tanulmányozásával számos geológus és agronomus foglalkozott, úgy hogy ma már 
egész literaturája van a lösznek a fölötte gazdag orosz geológiai és talajismereti 
irodalomban, s amely még folytonosan bővül az újabb ezirányú vizsgálatok és 
kutatások nyomán. A kiválóbb lösztanulmányok közül való Kgisrarovics N. J 
munkája, ki Lublin és környékének hidrogeológiai leírásában bőven foglalkozik 
a löszképződéssel s tanulmánya eredményéül megállapít a megvizsgált területen 
egy alsó tavi-folyóvízi és egy szubaerikus lösztaciest. TurxkovszkI P.-nak 
ugyancsak idevágó értékes közleménye van a KRIsrarFovics szerkesztésében meg- 
jelerő cApnuaire Géologigue et Mireralogigue de la Russies 1897—1898. évfolya- 
mában, melyben a mocsár- illetve tavi és szubaerikus löszről kiválo tanulmáryt 
írt. A. J. NaBogrcn lösztanulmányai főleg a löszrétegkomplexusokban eltemetett 
humuszrs horizontokra terjedtek ki, melyeket ő Posszilis talajnak ne- 
vezett el. A német irodalomban is élénk vita tárgya a löszperiodusok számának 
kérdése, melyben SCHUMACHER E., KErrHacx K., főleg Wüsr E.; másrészről 
pedig SIEGERT, NAUMANN, PIKARD, GERTH és sokan mások vesznek részt. 
Szerző a podoliai vasút mentén (Kamenecz— Podolszktól Proszkurov és 
Sztarokonstantinovon át Sepetovig) geológiai vizsgálatokat végezve, a löszkép- 
ződésnek két periodusát állapította meg. A tanulmányozott terület Volchiniának 
délnyugati részére, Podoliának pedig északkeleti felére esik. Ezt a folyóvölgyek- 
kel tagolt hullámos, dombos vidéket szeli a podoliai vasútvonal, melynek a víz- 
választókon áthaladó bevágásai pompás szelvényeket tárnak fel. E szelvények 
rendszerint csak diluviális rétegeket foglalnak magukban, néha azonban a bevá- 
gások fenekén harmadkori képződmények is voltak találhatók, így tőleg szar- 
matakorúak. (A szelvények vastagsága maximum 6 szazsen; 1 szazsen — 2:184 m.) 
A szelvények diluviális rétegesoportjában a szerző két löszrerekódást figyelt 
