A HERKULESFÜRDŐI HÉVFORRÁSOK RADIOAKTIVITÁSÁRÓL. 501 
tanulmányozva, csakhogy a legtöbb ilyenféle vizsgálatot főként Németország 
és Ausztriában a fontaktoscop nevű készülékkel történt. A leolvasást ez eszközzel 
rendesen vagy közvetlenül a viz meriítése után végzik, vagy ha az később történik, 
úgy a vizet kiöntve külön határozzák meg a radioactiv lerakodás okozta vezető- 
képességet s így számítják a vizben oldott emanatio okozta vezetőképességet. 
A mérésnek ez a módja kényelmes és gyorsan végrehajtható, tájékoztató adatok 
nyerésére jó, de az így nyert adatok nem eléggé megbízhatók arra, hogy szám- 
szerű összehasonlításra használhatók legyenek. Ezért, ha a vizek radioaktivitását 
más ásványos vizek aktivitásával össze akarom hasonlítani, úgy azt, miután pon- 
tos adat csak kevés áll rendelkezésünkre, ezt főként eddig szerzett tapasztalataim 
alapján tehetem meg s az irodalomban található adatokat csak úgy használ- 
hatom fel, hogy a vizsgálati módszer leírásából következtetek arra, hogy a közölt 
adat mennyire közelíti meg a valódi értéket. 
Az eddigi tapasztalataim után itélve, a herkules-fürdői Ferenc-, Erzsébet- 
és Szápáry-források vizének aktivitása olyan, mint a nagyobb mélységből előtörő 
vastagabb földréteget átjárt ásványos vizek átlagos radioaktivitása szokott lennt. 
A DLajos-, Herkules- és Károly-forrás aktivitása azonban ennél jóval nagyobb és 
aktivitásuk körülbelül olyan, mint a budai Gellérthegy tövében fakadó források 
aktivitása. 
A radium, mint azt számtalan vizsgálat bizonyitja, egyike a legelterjedtebb 
elemeknek, végtelen csekély mennyiségét a talajban mindenütt megtaláljuk. 
A radiumemanatiot a közönséges talajvizekben is megtaláljuk. A nagyobb mély- 
ségből előtörő ásványos vizek radiumemanatio-tartalma rendszerint nagyobb, 
mint a közönséges talajvizeké. Eddigi tapasztalataim szerint, nálunk Magyar- 
országon az ásványos vizek radiumemanatio-tartalma 0-1—0-5 x 10-6 Millicurie 
között váltakozik. A jelen esetben felmerül tehát a kérdés, hogy a Lajos-, Her- 
kules- és Károly-forrás vizének a rendesnél jóval nagyobb radiumemanatio- 
tartalma honnan származik. Ismerünk ugyan forrásvizeket, amelyeknek radium- 
emanatio-tartalma jóval nagyobb, mint a fentemlített forrásoké, de ezek leg- 
többje elhagyott vagy még üzemben lévő olyan bányaüregekben fakad, melyek- 
ből uránércet fejtettek vagy fejtenek még ma is. Ezeknél tehát a radmmemanatio 
eredetét ismerjük. Nálunk Magyarországon eddig még uránéretelepet nem 15- 
merünk. 
A kőzetek közül radiumban leggazdagabbak a gránitok. Herkulesfürdő 
területén, mint említettem, hatalmas gránittömbök bukkannak a fölszinre. 
Valószínű, hogy a radiumemanatio eredetileg innen kerül a forrásokba. De egy- 
részt a gránit tömör kőzet lévén, radiumemanatio-tartalmának csak elenyésző 
kis részét adja át a vele érintkező víznek, ez magában nem magyarázza meg a, 
víz emanatio-tartalmát, annál kevésbé, mivel valószínű, hogy a herkulesfürdői 
gyengébben aktiv források a mélységben szintén találkoznak a gránittal. Annál 
is inkább valószínű ez, mert az összes források vize közül legmelegebb a Szápári 
artézi kút vize, tehát nem lehet megokolni, miért aránytalanul kevesebb ezek 
radiumemanatio-tartalma, mint az utóbbiaké. A herkulesfürdői források vizsgála- 
tánal szerzett tapasztalataim megerősítik azt a következtetésemet, melyet a 
budai források vizsgálatánál nyert adatokból vontam le. A budai hévvizekről 
