A BUDA—PILIS-ESZTERGOMI HEGYUCSOPORT. 997 
potban maradt rögmozaikra emlékeztet, addig más részeken a gerincek 
és lejtők sokkal gazdagabban tagolvák, a vetődési sík mint mérsékelten 
hajlott, facettaszerűen mintázott hegyifal jelentkezik. Ez a két típus 
oly szorosan csatlakozik, sőt gyakran oly bensőleg érintkezik egymással, 
hogy sokszor ezen többceiklusú röghegység egyes elemeit, 
geografiailag, minden részletében és teljes tisztaságában csak nehezen 
magyarázhatjuk meg. Ha a sokféle hegymozgás által az ó-harmad- 
korban előidézett átalakulásokat ebben a hegységben 
mellőzzük, úgy azelső, fiatalabb ciklus a tájék változásában 
a zaj szósmerdrat tett tám Gye Taráss Este vki szekrő ztvzértül emel 
a szarmata idők után következik; széttagolja, emeli 
és sülyeszti az abradált, nyugaton a szarmata törmelékektől egyes foltok- 
ban még ma 15 fedett triasz emeleteket, mig egy utolsó fázisa a pleisztocén 
időben a legfiatalabb lerakódásokban is nyugtalanságot és mozgást mutat. 
Ezen hegyvidék vízhálózata következetesen az ősi alakot követi, 
az egyes ciklusok által teremtett lejtők hosszában, azonban ezt csak futó- 
lagosan vázolom. Mindezen sokféle és százezredekre visszanyúló termé- 
szeti erők végeredménye gyanánt az esztergom—buda—pilisi hegység 
mai magaslatait és mélyedéseit valóban tagolt és változatos tájképpé 
alakulni látjuk, telve csodálatos természeti szépségekkel, a Duna ezüstös 
szalagjától övezve, amelynek partjain a magyar királyság fővárosa palotái- 
val és tarka háztengerével csillog; színpompás kép ez, amelynek alakulását 
egész a legtávolabbi időkig visszapillantva követhetjük. Ezen az erősen 
tagolt vidéken egyes tisztán geografia1-morfológiai elemek ismerhetők fel, 
amelyeken az egész alapul s amelyekről röviden a következőket adha- 
tom elő: 
Szorosan a főváros felett, a nagy hőforrási vor ab mentén 
emelkedik ki a budai paiz 9, ettől nyugatraa budakeszi me- 
dence következik, amelytől északra a nagykovácsi plató- 
rög emelkedik ki; ehhez keletflléapesthidegkuti beszakadt 
üst csatlakozik. Ezeket a budai hegytömegeket a tőlük északra fekvő 
pilis1-hegyektől egy árokszerű bemélyedés választja el; ez a pilis- 
solymári sülyedés. A pilisi hegyvonulat déli peremét, amely 
erre a morfológiai tagra következik, keleten a pilis—borosjenői 
és ürömi lépcsőzetes vidék jellemzi, míg odább nyugatona budai 
hegyvidéket a pilisi hegyvonulattal egy triaszkorú 
hátság köti össze, amely törések által erősen szét van darabolva. Ez a 
budai ésepilisi hegyvidékek aközött tishid" Innen 
nyugati irányban az alaphegység két félköralakú ívben helyezkedik el, 
amelyek sziklatömegeikkel koszorú gyanánt övezik Csév és Piliscsaba 
községeket és amelyeket morfológiailag, mint nyugati előöblöket 
emelhetünk ki. A budai hegyvidéktől nyugatra az erősen sülyedt zs ám - 
y- 
S. ta 
