A BUDA —PILIS-ESZTERGOMI HEGYCSOPORT. 569 
nulmányok nyomán az anyag itt is annyira megnövekedik, hogy nehéz 
feladat lesz azt összefoglalni. 
Visszapiíillaatás. 
Végezetül madártávlatból vessünk egy pillantást erre az esztergom — 
buda—pilisi hegycsoportnak előbb részletesen ismertetett törési hálózatára 
és ezzel kapcsolatosan a (rerecse széttört paizsának szomszédos magas- 
lataira, vagy a Bakony és a Vértes rögeire. Feltűnik az észak-dél irányú 
hasadások rendszere, amelyek azonban itt csak északon vannak kifejlődve, 
délen a Vértes felé eltűnnek. Ezek az észak-déli törésvonalak is irányukban 
csekély ingadozást mutatnak, keleten gyenge irányzattal az északkelet- 
délnyugati vonal felé hajlanak, míg nyugaton inkább az északnyugat- 
délkeleti irányba mennek át, amelyből e törésvonalaknak sugaras irányba 
való elhelyezkedési törekvését láthatjuk. Vajjon ezek a törésvonalak egy 
középpontból indulnak-e ki, amelyeket aztán messzebb délen kell nyomoz- 
nunk és vajjon van-e a Meleghegy régi központi tömegének e törésvonalakra 
némi vonatkozása? Vajjon egy első, régi tömeg van-e itt kifejlődve, amelytől 
kiündulva, mint egy ütés által bezúzott üveglemezen a törésvonalak sugaras 
irányban haladnak át a tájon? És akkor ismét szembeötlenek azok a ritka 
kelet-nyugati törésvonalak a Duna mentén, amelyek lassan délfelé észak- 
nyugat-délkelet irányba mennek át, sőt a Bakonyban még meredekebb 
déli irányban állnak; vajjon e törésvonalaknak, más rendszerekkel fenn- 
tartva az összeköttetést, a távolban van-e kündulási pontjuk? Távol nyu- 
gaton Győr körül vagy még messzebb, a bécsi medencében kell azt keres- 
nünk? ! Az esztergom—buda—pilisi hegycsoport tektonikája több kérdést 
vet fel, amelyek nagyszabású kérdések és egy kis hegyvidék tektonikájá- 
nak körét messze meghaladják, mert egy hatalmas, nagykiterjedésű föld- 
felület fölépülésének indító okait és alapjait kutatni hivatvák. 
III. Paleogeogratfia. 
A triaszkorszak. A triaszkorban az esztergom—buda — 
pilisi hegycsoportot a Magyar Középhegység egész tömegével együtt a ten- 
ger hullámai borították. A hátramaradt fauna elemei szerint a Földközi- 
tenger egy része terjedhetett idáig. Általában ezt a tájat a triaszkorú Föld- 
) Lóczy LAaJos már régebben fejtegeti eme gondolatokat: A Balaton kö r- 
nyékének geológiája és morfologiája (Budapest 19183) cimű mun- 
kájának 402—403. oldalain, továbbá a Te, mészettudományi Közlöny  Pótfüzeteiben 
(1913, 1—2. füzet 1—17. old.) megjelent művében: A Balaton környékének 
geomorfologiájáról; valamint a X. nemzetközi földrajzi kongresszuson Rómá- 
ban, 1913 márc. 28-án a Balatonról tartott előadásában. 
