ADATOK A VLKGYASZA BIHARHFAIYSEG GEOLÓGIÁJÁHOZ. ,i/ 



mm-re. A veres orfliol,ias mellett rendesen fehér plagioklad. legömbö- 

 lyödött g?ía>x'3szemeket és ííioííílemezkéket látunk benne szabad szemmel. 



Figyelmes vizsgálásnál már ígj- megkülönböztethetünk egy kevésbé 

 savanyú és egy savanyúbb fajtát, a szerint, amint a biotit és a plagioklas 

 játszik benne nagyobb szerepet vag}' pedig az orthoklas és a quarcz. 



A Vlegyásza központi tömegében a kevésbé savanyú fajta látszik 

 uralkodni. Ilyet találtam a Zernisora mentén, ilyen van az Erdélyi 

 Múzeum gyűjteményében a Zernisora északi szomszéd völgyéből a Dará- 

 ból is. ilyen vau a Zernavölgy középső részében a Bocsului völgy be- 

 szakadása körül és másutt is, de a Zernában az uralkodó mikrogránit 

 mellett a savanyúbb fajta is előfordul. 



A savanyúbb gránitfajtát a Zemán kívül főleg a Karácsonyvölgy 

 alsó részén, a jobb oldalon találtam, honnan áthúzódik a Dragánvölgybe 

 is, itt azonban a Zerna felé mihamai- mikrogránitporphyrba megy át. 

 Úgy látszik tehát, hogy a savanyúbb féleség főleg a mikrogránit szomszéd- 

 ságában fordul elő. 



a) A kevésbé savayiyú grdn)toi< kőzettel óhajtok itt első sorban 

 foglalkozni, ez itt a mélyébl) szintben nagy tömeget alkotó tiszta typus. 

 Ennek fent közölt rövid makroskopos ismertetéséhez még csak azt fűzöm, 

 hogy a quarcz benne alárendelt szerepet játszik és hogy a színes ásványok 

 gyakran csomókban gyűlnek meg, sőt helyenként — főleg a dáravölgyi 

 példában — nprúszemű bázisos zárványok is vannak benne. 



Mikroskoppal úgy találjuk, hogy a plagioklas földpálok uralkodnak 

 ezekben a gránitos közetekben. A plagioklasok igen sokszor isomorph 

 zonásszerkezetet árulnak el és — főleg a belső magjuk — rendesen sok- 

 szoros albittörvényű ikerképződést mutatnak, míg karlsbadi és periklin 

 törvény szerint képződött ikrek ritkábban fordulnak elő. 



Nevezetes dolog, hogy a zónás plagioklasok belső részei gyakran 

 szabályos kristályos körvonalakkal bírnak, a mi a legkülső burkon több- 

 nyire hiányzik. Egészl)envéve mégis úgy látszik, hogy gyakran az a ten- 

 gely szerint megnyúlt oszlopokat alkotnak és az orthoklasokkal szemléén 

 automorphok. 



Az optikai meghatározásokból az tűnik ki, hogy az oUgoklas-ande- 

 siii földpátok (A&3 An^) uralkodnak, melyeket vékonyabb oHgoklashmok 

 borít; de vannak avdesin, sőt ritkán labraior sorozatnak megfelelő mag- 

 vak is, viszont egyeseknél a legkülső burok az oligoklas-albit savanyú- 

 ságát is eléri. Tehát a kristályosodás folyamán fokozatosan savanyúbb 

 földpát vált ki és egy kristály felépítésében nagy határok között változó 

 földpátok vettek részt. 



A plagioklasokban többféle apró zárvány fordul elő, nevezetesen 

 magnetit, apatit, splieu, sőt zirknn, továbbá ritkábban folyadékzárvány is 

 libellával (Zernisora). 



