TÁRSULATI ÜOYKK. 79 



Az elnök úr megnyitójábau már megemlítette, hogy a nyárra tervezett 

 kirándulásunkról — sajnos — le kellett mondanunk, de a kirándulás czéljaira 

 Írott értekezéseket kiadtuk a Földtani Közlöny 7 — 0. füzetében s különlenyo- 

 matokban, egyrészét franczia fordításban is, megküldöttük mindazon szakfér- 

 fiaknak, kik a kirándulásra jelentkeztek volt. 



Társulatunk tagjaira térve át, sajnosán konstatálhatom, hogy a múlt 

 évi jelentésemben nyilvánított örömöm korai volt, mert tagtársaink számának 

 emelkedése megszűnt. Meg vagyok róla győződve, hogy nem a közönyösség 

 okozza azon részvétlenséget, mit szakembereink társulatunkkal szemben mutat- 

 nak, hanem a folyton szaporodó egyesületek és társulatok épen azon egyéne- 

 ket sújtják leginkább nagy társadalmi adóval, a kiktől el lehetne várni, hogy 

 tudományszakunk iránt érdeklődjenek. 



Mégis — úgy hiszem — e bajon társadalmi úton lehetne talán némileg 

 segíteni, mert közvetlen tapasztalásból tudom, hogy gyakran azon egyéneknek 

 és köröknek, kiket társulatunk czélja és feladata közelebbről érdekel, társu- 

 tunk létezéséről tudomásuk sincsen. 



És itt legyen szabad tisztelt tagtársainkhoz egy kéréssel fordulni, külö- 

 nösen azokhoz, kik középiskolai tanárainkkal és bányászainkkal gyakrabban 

 érintkeznek, mert tagjaink s.tatistikája azt mutatja, hogy a szakbeli geológu- 

 sokon kívül főleg e két osztály az, melyre társulatunk támaszkodhatik. Kéré- 

 sem egyedül az, hogy azokkal — kik szaktudományunk iránt érdeklődést 

 mutatnak — ismertessék meg társulatunkat, annak ezéljait, feladatát és mű- 

 ködését, mert úgy hiszem, hogy az érdeklődés felkeltése által tagjaink számát 

 némileg szaporíthatjuk. Távol legyen tőlem, hogy én ezzel a mindenáron való 

 tagszerzésre gondoljak, mert ezt nemcsak, hogy nem tartom egy Uy tudomá- 

 nyos társulathoz méltónak, de — miután egy időszak társulatunk történeté- 

 ben bizonyítja — czélravezetönek sem gondolhatom. A legnagyobb lelkiöröm- 

 mel látnám tagjaink rohamos szaporodását, de csak akkor, ha az igazi érdek- 

 lődés vezetné őket társulatunk kötelékébe, mert társulatunk csak akkor fog a 

 jövőben is feladatának megfelelni, ha a szaktudományxmk iránt való lelkese- 

 dés lesz az a kapocs, a mely tagjait összetartja. 



De nemcsak a részvétlenség, hanem a halál is szokatlanul megtizedelte 

 sorainkat a lefolyt év folyamán. Mert addig, a míg 14 rendes tagot választot- 

 tunk, a halál 10-et ragadott el sorainkból s ezenkívül részint önként kilépett, 

 részint tagsági kötelezettségének elmulasztása miatt kitöröltetett 8, úgy hogy 

 deczember 31-ig végeredményben 4-el fogyott tagjaink száma. Ezek szerint 

 1903 végén volt társulatunknak 314 tagja, még pedig 1 pártfogója, 8 tiszte- 

 leti-, 11 levelező-, 12 pártoló-, 29 örökítő- és 253 rendes tagja, ezeken kívül 

 2 levelezője és 52 előfizetője. 



Sajnálattal említem itt fel azt is, hogy már ez év január hónapjában 

 is 4 tagunkat ragadta el a halál, közöttük a világhirű paLtontologust, lovag 

 ZiTTEL Károly müncheni egyet, tanárt. 



Azok, a kiket múlt évi veszteségünkhöz számítok, a következők : Kállay 

 Béni, kiríldi Heez Zsigmond, Alexy György, Benes György, Glanzee Gyula, 



GSCHWANDTNER AlBEET, GoMBOSSY JÁNOS, IsZLAY JÓZSEF, YÉCSBY JÓZSEF br. és 



ScHNEiDEE Gusztáv. 



