202 D' KOCH AXTAL 



a melyek különben a carcharodonták után Felsőesztergály vidékén is gya- 

 koriak. 



A csontoshalak közül két sparoidas-faj a Tarnóczon kimutatott fíia- 

 riiifiodopilus-fnit helyettesíti. A gerinczes maradványok közül a Tarnóczon 

 kimutatott kis DelpJiiiius sp. Felsöesztergálynál is előfordul, de a Gavialis 

 sp.-t nem lehetett konstatálni. A gyakori halitherium- és squalodon-ma- 

 radványok, a minőket Tarnócznál eddig nem találtak még, nagyon emlé- 

 keztetnek a Linz melletti alsó-mediterrán üledéknek hasonló faunulájára. 

 Figyelemre méltó az is, hogy a Belluno vidéki mioczén rétegekben elő- 

 forduló Squalodon Catulloi, Molin sp. Libanonál például delpbin, liali- 

 therium, krokodil- és rhiuoceros-raaradványokkal együtt fordul elő, ép 

 úgy, mint nálunk is Tarnócz és Felsőesztergály alsó-mediterrán rétegeiben 

 a Squ. cf. Ehrliclii is. El lehet tehát mondani, hogy a mioczén-kornak 

 kezdetén nemcsak a központi Kárpátok déli tövében, hanem egész Közép- 

 Európán végig az akkori mediterrán tenger öbleiben s annak partjain is, 

 ha nem is teljesen azonos, de nagyon hasonló gerinczes állattársaságok 

 tenyésztek dúsan ós hogy ezen érdekes vegyes faunák részben a közép- 

 mioczén vagyis felső-mediterrán korba is átmentek, a mint azt nálunk 

 különö.'^en Dévóuyújfalú és Württembergben Baltringen gazdag lelőhelyei 

 mutatják. 



Felsőesztergály és környéke, valamint Tarnócz is méltán szerepel- 

 hetnek a palaeontologiai irodalomban, mint alsó-mioczén gerinczes fau- 

 náknak gazdag lelőhelyei, egysorban a külföldiekkel együtt. 



Pótlék a tarnóczi alsómediterran liomokhö czápa- 



faimájához. 



Notidanus diffusidens, n. fr. 



• !• 



A Földt. Közi. múlt évi folyamában közöltem volt a tarnóczi kövült 

 czápafauna ismertetését. Azóta Gaál István dévai főreálisk. tanár gyűj- 

 tésében ráakadtam egy közepes notidanus- 

 fogra, mely az eddigelé ismeretes fajoktól 

 lényeges sajátságokban eltér. Nevezetesen 

 , — _ föltűnő először a fognak keskeny volta, a 



mi a notidanusok fogsorainak mellső, közé- 

 pütt álló fogaira utalna, ha a korona főkúpja nem dűlne határozottan hátra 

 felé. Keskeny voltával kapcsolatosan a fogzsámoly aránylag magas, négy- 

 szögű lemezt formál, és felületén a jellemző függőleges likacssorok jól ki 

 vannak fejlődve. A korona hátrafelé dűlő, de nem nagyon kiemelkedő 

 főkúpja megett három fokozatosan kisebbedő mellékkúp még trősebben 



