ELŐZETES JELENTÉS A BORUOLVAI MIÜCZENKOKU BALAENOPTERIDARUL. 



ti 17" 



téglavető is feltár. Az ebből kikerült mollnszkák már mélyebb tengeri 

 lerakodásra utalnak, és túlnyomó részük a felső mediterrán korra vall. 

 Ezek mellett néhány olyan alak is fellép, a melyek már jobban a mé- 

 lyebb-mediterránban honosak. A szomszédos Nagymartonról, a Kuriál- 

 házak mellett levő feltárásból a következő fossziliák kerültek nap- 

 fényre : Turritella Turrk, Bast., JSaticii millepunctata, Lam., Natica 

 helicina, Brocc, Dendrocomis subraristriatus, da Costa, Ancillaria glan- 

 diformiíi, Lmk., Pleurotoma Jounuctti, Des Moul., DentaUuin iiicorvmn, 

 Ren., Coihula Gibba, Olivi, Arca dilurii, Lam., Cardita sccdiricostu, 

 MicH., Peclwiculus pilosus, Linné, Venu.fi umbonaria, Lam., Peden ele- 

 gáns, Andkz.. Oslrea cochlenr, Poli, Aitomia costata, Brocc, Acantho- 

 cyatus vindobonensü, Eeuss. Mindezek az alakok mély tengeri lerako- 

 dásra utalnak. A szóbanforgó rétegek Nagymartonnái, a vasúti bevágásban 

 is fel vannak tárva és Márczfalváuál délre húzódnak, hol aztán igen elter- 

 jedtek. Az utóbbi helységtől keletre ismét ott látjuk azokat, itt-ott szintén 

 kövületeket tartalmazva, igy a márcztalvi Kogl-hegy lejtőjén, a szöllőkben. 

 Északnyugat felé pedig-egészen Borbolyáig vonulnak. Nem messze van 

 innét Brennberg barnaszéntelepe, a melynek lerakódásai a Grundi-réte- 

 gekhez tartoznak. Azt mondhatjuk tehát, hogy a lerakodások azon része, 

 a melyből az ösbálua kikerült, már a felső mediterrán bázisa, vagyis a 

 grimdi-niveau felé ér le, azaz a középsö-mioczénnek felel meg. 



H. A borbolyai ősbálna kiásatásának története. 



Dr. SZONTAGH TAMÁStÓl. 



A sopron-vármegyei Borbolya kőzt>egben, Prost János tégla- 

 gyárában, a mely a nagymartoni vasúti állomással szemben, KÉK-re, a 

 a község déli végén levő magaslat oldalába van telepítve, az 1899-ik év 

 januárius havában agyagásás közben, néhány egymáshoz sorakozó, állati 

 csigolyára akadtak. A csigolyák egyikét a fejtő csákánya szét is zúzta. 



Prost János úr erre saját felügyelete alatt végeztette a feltáró mun- 

 kát, a míg az agyagból az első nyolcz csigolya kikerült. A kedvezőtlen 

 időjárásban azután a munka abbanmaradt, de a tulajdonos az érdekes 

 lelet helyét éjjel-nappal őriztette, nehogy hívatlan kezek a még netalán 

 ott levő csontokban kárt tegyenek. 



A m. kir. Földtani Intézet igazgatója ; Bückh János úr, még ekkor, 

 azaz januárius havában, dr. Schafarzik Feeencz kir. főgeologus révén, a 

 ki a hírt a Pester Lloyd 189!) január 13-iki számában olvasta, értesülvén 

 a fontos leletről, azt az intézeti gyűjteménynek Bella La.tos soproni fő- 

 reáliskolai tanár szíves és barátságos közvetítésével már előre meg is sze- 

 rezte. Prost lír a kutató ásást azután július havában folytatta és ekkor 



