222 ír PAIT K\U(I1,V 



jának megbízásából Kadic Ottokár dr. magyar királyi geológus, és a Föld- 

 tani Intézet osteologiai gyűjteményének a gondozója foglalkozik. 



A csontváz több ezer darabkából van összeállítva és így természe- 

 tesen a legnagyobb vigyázat mellett is tévedhettek itt-ott az összeragasz- 

 tásban. A csontváz ugyanis kezdetben parafinba volt foglalva, hogy a szál- 

 lítás alatt szét ne töredezzék a nedves agyagban ; és így, parafinba ágyazva 

 állott másféléven át. Az agyagos részletek kiszáradásával, és a nyári hő- 

 ségben a parafin meglágyulásával a csontok szanaszét repedeztek, úgy 

 hogy mikor rendszeres prieparálás alá került a csontváz, már szerteszét 

 volt hullva a legtöbb része. Legjobban megmaradtak még a csigolyák és 

 az állkapocs ; a bordák ellenben még a téglavető agyagjában összetöre- 

 deztek, nem is szólva a lapoczkacsontokról, a melyekből alig maradt meg 

 pár töredékes részecske. A hiányzó részeket azután gipszszel pótolták, 

 úgy hogy most teljesen összeállított csontváz van előttünk. Minthogy a 

 vastartó oly elmésen van szerkesztve, hogy minden külön csontot külön 

 kivehetünk az állványról, azért a hibásan összeillesztett részeket utólag is 

 ki lehet javítani. 



A csontváz egész hosszasága hat és fél méter. A borbolyai ősbálna 

 tehát olyan nagy volt, mint a mai legkisebb barázdás-bálna : a Balac- 

 noptera rostrata, (de Fabbicius 1780) vagy törpe-bálna. 



Koponyája csaknem teljesen megvan, 1 méter 85 cm. hosszúságú, 

 minthogy azonban a prsemaxílla vége le van törve, teljes hosszúsága leg- 

 alább 190 cm. volt. Alakja nagyon lapított, azonban valószínűleg maga- 

 sabb volt eredetileg a koponya, s részben már agyag-sírjában nyomódott 

 össze, részben pedig az összeragasztásnál kapott ilyen alacsony formát. 

 A koponya alapja, a basihraiiiális tengely, mindkét végén kissé föl- 

 felé hajlik. A l'oramcn magnum jókora nagy, s csaknem kerek nyílás, 

 egyenest hátrafelé néz s a két comJijlus occipitalissza\ együtt gyermekfej 

 nagyságú kerületet képez. Az öreglyuk fölött hatalmas supra-occipitale 

 terül el, a mely azonban nagyon lankásan emelkedik. A nyakszírtbüty- 

 köktől oldalt részarányosán jókora két nyúlvány van, a paramasloideum 

 a mely úgy látszik, mintha a koponya leghátulsó pontja volna. A koponya- 

 tetőt a supraoccipilalc teljesen befödi, úgy hogy a falcsontok — parie- 

 talia — összeütközése nem látszik a tetőn ; sutura sagiftalisról tehát szó 

 sem lehet. Egyébként is a varratol; az összeragasztott darabok miatt oly 

 bizonytalanok, hogy ezekről alig szólhatunk valamit. A halántékárok 

 ellaposodott mélyedés, a melynek tulajdonképeni járomhídja — acus 

 zygomaticus — nincs is, mert a homlokcsont hátranéző nyúlványa és a 

 pikkelycsont előrehuzódó járomnyulványa nem érintkeznek. Ugyanígy van 

 ez a milánói Plcsiocetus Cuvieri, Desmoulins plíoczenbeli bálnán is, a 

 melynek szintén nyitott a halántékárka. A koponyatetö legmagasabb része 

 a két homlokcsont és a nyakszirt-píkkely összeütközése táján van, ott a 



