ELŐZETES JELENTfS A BOKliOLYAI MIOCZENKOHU HALAENOPTK.RID.VROL. 



-223 



hol a paramastoideum-nyúlyányoítól jövő taréjok hegyes szögben talál- 

 koznak. Innen kezdve ismét fokozatosan sülyed a koponya az orrmány 

 felé. A két orrcsont hiányzik és gipszszel van pótolva, előtte kiöblösödö 

 orrnyilas van, a mely a koponyatetötöl jóval lejebb fekszik és fölfelé 

 nyílik. Az arczkoponya vízszintesen megnyúlt kávába megy át, a melyet 

 az állcsontok, áll közötti csontok és az ekecsont képeznek. Az orrnyilas 

 előtt a praemaxillák fokozatosan szélesedve, az orrmány végéig érnek, 

 végük le van törve. Ezeket az állközötti csontokat a preeparátor kissé 

 széttolta egymástól, ügy hogy nem is érintkeznek ; a valóságban termé- 

 szetesen elül minden halaenopteridán érintkezik ez a két csont. Az orr- 

 mány külső falát az állcsontok képezik, a melyek azonban elül teljesen 

 kívékonyodnak. s az orrmány végét el sem érik. 



tl©»»>u. 



4. ábra. Az ősbálna csontváza vázlatosan, 55-szörösen kisebbítve. Rajzolta : Liffa Aurél. 



Az állkapocs (mandibula) oldalt lapított, hatalmas, kardalakú két 

 csont, hossza 1 m. 65 cm. Izületi feje ferdén hátrafelé néz, előtte nagy 

 koronanyulvány van, a mely fölfelé csücsökben végződik. Az állkapocs ezen 

 részlete hasonlít a belgiumi pioczénkorí Mesocetus pinquis, van Ben.* áll- 

 kapcsához. Belső részén az alsó fog-csatornának megfelelően nagy üreg nyí- 

 lik, a mely előre halad az állkapocsban, és kifelé, a külső él peremén kilencz 

 lyukkal nyílik; ezek közül az orrmány végén levő lyuk jókora gyűszű 

 nagyságú. Az állkapcsok végén nincs symphisis- felület, tehát az áll- 

 kapcsok nem érintkeztek, hanem erős kötőszövet tartotta össze ezeket. 



Igen fontos, hogy a koponyának mind a két fülcsontja — bullae 

 tympani — meg van. Ezek a pikkelycsont és az exoccípítale között vannak 

 ós a tympuno perioticumoi képviselik. Tömött és rendkívül vastag cson- 

 tok, a melyek lazán függvén össze a koponyacsontokkal, a fosszilizáczió 

 alatt többnyíre kiesnek. Bálnánk tehát abban a tekintetben is igen sze- 

 rencsés lelet, hogy úgy a jobb, mint a bal dobcsontja megvan. 



* M. P. J. VAN Beneden : Descriptiou des ossements fossiles des environs 

 D'Anvers. Bruxelles, 1886. Annales du mus. roy. nat. de Belgique Tome XIII. Pag. 

 51., Pl. 44, 45. 



15* 



