228 D' KAPIC OTTOKÁR 



litások alapján azt találtam, hogy leginkább a mesocdító-nem mutat olyan' 

 osteologiai jellegeket, melyeket bálnánk csontvázrészeinek jellegeivel 

 össze lehet egyeztetni. En tehát egyelőre addig, mig részletesebb kutatá- 

 sokat nem eszközöltem, a borbolyai balaenopteridát mesocetus-nak 

 tartom. 



A mesocetus-nemhez, a mennyire mostanáig tudom, a következő- 

 négy species tai-tozik : M. longirostris, van Ben. ; M. pingiiis, van Ben. ;. 

 M. latifrons, van Ben. ; M. Agrami, van Ben. A felsorolt fajok főképen 

 az állkapocs és a fülcsontok szerkezetében különböznek, épen ezért ebben 

 az előzetes közleményben, ezen két szerv leírására szorítkozom. 



A fülcsontok. 



A fülcsontok közül a két tympanicum elég jól maradt meg, a pe- 

 riotiaimokhól csak töredékek maradtak. A tympanicumokon a hajlások 

 majdnem egészen letörtek. A hosszúságuk 7 cm., a legnagyobb szélessé- 

 gük 4 cm. Hátul egy kissé szélesebbek, elül keskenyebbek. A baloldali 

 darab hátsó része szintén le van törve. 



Ezen tympanicumok leginkább a Mesocetus longirostris tympanica 

 csontjaira hasonlítanak, melyeket van Beneden müvében,* a XXXV-ik 

 táblán minden irányban lerajzol és a szöveg 46-ik oldalán röviden leír. 

 A könnyebb összehasonlítás végett ábráimat ugyanazon irányokban fogom 

 elhelyezni és erre a czélra a baloldali tökéletesebb darabot fogom hasz- 

 nálni; mig van Beneden ábrái a jobboldali tympanicum-csontról van- 

 nak véve. 



Ha először a belső felületet vizsgáljuk, akkor azt látjuk, hogy elülről 

 a hátsó — legömbölyödött — vége felé hosszában két vonal halad. Az 

 első — felső — többé-ke vésbbé egyenes vonal (1) a hátsó részben egy 

 nyúlványba (2) emelkedik, a második — alsó — hátrafelé nyúló vonal (3) 

 egy gömbölyű dombba (4) megy át, mely hátra- és lefelé hajlik és a szintén 

 lefelé nyúló első vonallal egy szögben találkozik. Ezen vonalak érdes, 

 hosszúkás, elől és hátul kihegyesedő, a nyúlvány és a domb között pedig 

 kiszélesedő, hátra- és lefelé hajló felületet (5) zárnak körül. Az alsó vonal 

 alatt egy hosszúkás-háromszögletes, lapos, szintén érdes felület (6) talál- 

 ható, mely meredeken lefelé megy és befelé hajló ívbe megy át. A haj- 

 lásból (7) csak a bazális rész maradt meg, míg a többnyire jellemző jele- 

 ket tartalmazó külső széle mind a két darabnál letört. 



A felső vonal fölött fölfelé — a közepe felé — harántredők (8) ter- 

 jednek el, melyek a tympanicumok belsejébe húzódnak és egy redős ki- 



* Description des ossements fossiles des environs d'Auvers. Cinqiiiéme partié^ 

 Annales du musée royal d'histoire naturelle de Belgique. Tome XIII. Pag. 46. 



