318 D! HOFMANN KÁROLY ÉS D! LÓCZY LAJOS 



A keserűvíz-források környékének geológiája. 



A budai keserűvíz-l'onások eredetének megvilágítására a források 

 köi'nj'ékének geológiai szerkezetét kell mindenekelőtt rö^id \onásoklian 

 figyelembe veuni. 



A budai keserűvíz-források környékének általános geológiai szerke- 

 zetét és térszíni arozulatát a m. kir. Földtani Intézet által közzétett rész- 

 letes földtani térkéix'k ábrázolják. 



A biidai keserű-források a budai hegység délkeleti oldalán fordul- 

 nak elő Budapest budai része. Albertfalva és Budaörs között, azon a tágas 

 völgyiapályon, mely a szorosabban vett budai hegység és az ezt nyugat- 

 ról és délről ívalakuan körülövező bia-budafoki alacsonyabb halomvidék 

 közt elterül. Maga a budai hegység egyik része a magyar középhegység- 

 nek és nem egyéb, mint harántirányban délkelet felé kiugró nyúlványa e 

 rögökből álló hegyvidéknek, mely délnyugatról északkelet felé húzódva. 

 elválasztja a Kis Magyar Alföldet a Nagy Magyar Alföldtől. 



A budai hegység ugyanazt a belsőleg számos hossz- és keresztvetö- 

 dés által kisebb-nagyobb rögökre széldarabolt hegyszerkezetet mutatja, 

 mely az egész túl a I)unán elterülő középhegység üledékes közetek alkotta 

 vonulatát jellemzi. Eme rétegzavargások részben ugyan érintették még a 

 fennevezett halomvidéket is. melyben a fiatalabb képződések uralkodnál;, 

 de a szerkezeti viszonyok itt már sokkal egyszerűbbek. 



A budai hegységben (szorosabb éi-telemben véve), valamint az előbb 

 említett halomvidékekben, kizárólag réteges lerakodások vannak. 



Az előbbiben az idősebb képződések bukkannaik napfényre, úgymint 

 másodkorbeli és ó-harmadkorbeli : közép-eoczén és alsó-oligoczén rétegek ; 

 a környező halomvidék területén ezek a reájuk települő neogéu lerako- 

 dások alá merülnek. 



A másodkorbeli képződések a hegység szilárd alapvázát és legmaga- 

 sabb kiemelkedéseit alkotják ; a vizet átbocsátó mészközetekből, t. i. a 

 felsö-triászbeli dolomit- (fődolomit)-ból és rhíBtiumi mészkő (Dachstein- 

 vagy megalodus mész)-ből állanak. A hegység délkeleti részében csak a 

 fődolomit fordul elő. A keserűvíz-források szomszédságában, ezektől 

 északra, északnyugatra s kissé távolabb nyugatra több helyen bukkan a 

 dolomit a felszínre, nevezetesen a Nagy- és Kis-Gellérthegyen. a Sashe- 

 gyen, a Nagy-Svábhegy és a Budai hegy délkeleti oldalán Budaörs körül stb. 

 A közép- és felső-eoczén és az alsó-oligoczéu-lerakodások több alosztályra 

 szakadnak szét. melyeknek lajstromát és a felszínre való kibukkanását a 

 Földtani Intézet által közzétett részletes földtani térkép lapjai tüntetik elő.* 



* Lásd a Halaváts Gyülá-íóI és dr. Schafarzik FERENCz-töl reambulált 

 1:75000 méretű térkéiieket és a reájuk vonatkozó magyarázatokat. (1.5. zóna, XX. 

 rov. és 16. zóna, XX. rov.). • Szerk. 



