APRÓ PALAEONTOLOGIAI KOZLHMENYKK. 3HH 



Múzeumba jutott. E maradékban azonnal ráismertem a Sphyríenodus lú- 

 halt halgenusra. Az alsó állkapocstöredékben még 6 kúpos, befelé kam- 

 pósan görbült, hegyes fog látható ; kettőnek koronája tövin le van törve és 

 több megelőző fog gj'ökerének az odvai is nyomot hagytak hátra. A fog- 

 kúpok tövükön finoman hosszvonalozottak, egyébként simák. Az állkapocs 

 csontja hosszában feltűnően rostozott; hossza (rS cm., legnagyobii széles- 

 sége 1 cm. A fogak kúpjai 4 — 8 mm. magasak, alapjukon 3 — 4 mm. szé- 

 lesek és kívülről befelé kissé lapítottak. 



Összehasonlítva ezt a maradványt az eddigelé leírt Sphyrrenodus- 

 fujokkal, arra az eredményre jutottam, hogy mindenesetre legkö^-elebb 

 áll még az AoASSiztól leírt Sj)h!ir(ii')wdiis príscus-hoz, melynek eredeti 

 példánya Sheppy szigetnek londoni agyagjából, tehát a bácstoroki közép- 

 eoczén durvamésznél idősebb rétegekből származott. A priscus fajnál a 

 bácstoroki faj alig kisebb, de nagy hasonlóságuk mellett némi eltérés is 

 mutatkozik közöttük, úgy hogy teljesen azonos fajoknak nem tarthatom 

 őket. A maradvány részletesebb leírását, ábrájával kapcsolatosan, más 

 alkalomra hagyom. 



2. Smerdis cf. macrurus Ag. a dési felsőmediterrán 



dacittuffábói. 



Ugyancsak dr. Szádeczky Gyula kollégám szíves volt meghatározás 

 végett beküldeni egy érdekes kis hallenyomatot, melyet a múlt évben 

 Désen szerzett volt az Erdélyi Múzeum részére. A hallenyomat világos 

 zöldes, finomszemü dacittuííán van, mely Dés vidékén tudvalevőleg a 

 felső-mediterrán emelet alapját és a désaknai sótelep fekvőjét képezi. 

 A halacskának törzse az úszószárnyakkal és kormányúszóval együtt eléggé 

 jól van megtartva; a fejéből azonban csak alsó harmada, a kopoltyúfedők 

 egy részével van meg. 



A leírt kövült halakkal való összevetésemnek eddigi eredménye az, 

 hogy dési halacskánk legközelebb áll az Agassiz nagy művében leírt 

 Smerdis macrurus fajnak diecherches . . t. IV. p. 57. Tab. 7.), különösen 

 az 5-ik ábrájához, melynek eredeti példánya Apt (Dpt. Yaucluse) közép- 

 harmadkori palás mészkövéből való volt. A faj neve nem annyira nagy 

 kormányúszójára vonatkozik, mint inkább a farknyél hosszúságára a kor- 

 mányúszótól a hátsó páratlan úszószárnyig mérve, mely tekintetben nemé- 

 nek minden fajától eltér. E kiváló ismertető jel dési halacskáinknál is 

 jól ki van fejezve és így egyéb kisebb eltéréseknek daczára ezen fajra kel- 

 lett vonatkoztatnom a dési példányt, melynek ábráját és bővebb leírábat 

 raas alkalommal fogom közölni. 



Nagy valószínűséggel idesorozható az Erdélyi Múzeumnak az a 

 kevésbbé jól megtartott kövült halpéldánya is, melyet dr. Heebich Ekrencz 



Földtani Közl'imi. XVAVl'. kf'^t inii'i ■_'■_' 



