A VÁGMENTI HOMOKBUCZKÁK NEDVESSÉGÉRŐL. 339 



A VÁGMENTI HOMOKIUICJZKÁK NEDVESSÉGÉIWL* 



HoRrsrrzKY HENRiK-től. 



A múltkori felolvasásommal röviden beszámoltam néhány kisalföldi 

 artézi kút szelvényéről, most ugyanazon területen előforduló homokbucz- 

 kák nedvességéről akarok röviden megemlékezni. 



Szered alatt, a mint a Vág a Kis-Magyar-Alföld területére lép, annak 

 baloldali régibb és fia+alabb áradmányos területe szélesedni kezd és sík- 

 ságba megy át. Ezen síkság északkeleti pontját a Vág- és Nyitra-völgy 

 vízválasztója képezi. A vízválasztó és a Vág folyó közti területen kimagasló 

 homokbuczkák képezik tulajdonképpeni tárgyunkat, a melyeken az e nyá- 

 ron észleltek talán eléggé érdekesek lesznek arra, hogy velük a mélyen 

 tisztelt szakülés figyelmét rövid időre lekötnöm szabad legyen. 



Felvételeim alatt nem egyszer azon akadtam meg, hogy a legnagyobb 

 hőségben is, a mikor bizony a legtöbb felső talaj majdnem teljes száraz- 

 ságot mutatott, a homokbuczkáknak még a tetején is alig egy-két arasz- 

 nyira mindig nyirkosság mutatkozik. Ismerve a homok kapillaritás törvé- 

 nyét, hogy bizony tisztán hajcsövesség révén annyira a víz fel nem szi- 

 vároghat, és hogy egyéb fizikai törvény alapján sem juthat a víz ily 

 körülmények között a homokbuczkák tetejéig, tovább kutattam a dolgot 

 8 talán eléggé szerencsésnek mondhatom azokat az eredményeket, a me- 

 lyek tulajdonképen hivatva vannak rámutatni azon törvényekre, a me- 

 lyek alapján a szóban forgó területen a víz a homokbuczkák tetejéig 

 feljut. 



Ennek megértése czéljából ismételve egy rövid visszapillantást kell 

 tenni a terület geológiai viszonyaira, a melyek tulajdonképen alapját ké- 

 pezik annak, a mit e helyütt megismertetni szándékom. 



A Vág- és Nyitra- völgyek vízválasztója a pontusi rétegekből áll, a 

 melyeket a mocsonok — ürményi magaslaton a typusos lösz, és Kulcsár- 

 völgy és Jattó táján, vagyis a régibb áradmányos területen metamorf 

 lösznemek és homokos folyó hordalékok fedik. Az alluviális területen, 

 a honnan a pontusi üledék felsőbb rétegei erodáltattak és az alsóbbak a 

 tulajdonképeni kis magyar medencze fenekét képezik, ott agyagos-iszapos 

 tavi üledékek, majd pedig homokos-kavicsos folyó hordalékok rakódtak 

 le és töltötték fel a lassú süppedésnek alávetett medenczét. A medenczót 



* Előadatott a Földtani Társulat 1904. évi május hó 4-éri tartott szakülésén. 



