340 miuusírzhv hkxüik 



feltöltött rétegek a múltkori előadásomban ismertetett pontusi terraszok 

 lioz simulnak. 



A jelenlegi felszínt pedig a régibb folyóhomok képezi, amely idővel 

 futóhomokká vált és homokbuezkákat alkotott. A Vág későbbi áradásai az 

 alacsonyabb területeket iszappal és agyaggal fedték be. ügjanakkor hol 

 szelek, hol ismét a vízhullámok a homokbuczkák egy részét letarolták és 

 az anyagot a környékbeli iszapos üledékekre ráhordták. Ezért e helyütt 

 két homokról kell beszélnünk. Először az eredetiről és másodszor olyan- 

 ról, a mely másodlagos fekvésű. Petrographiaí összetételre nézve azonban 

 a két homok teljesen azonos. Ez a kétféle fekvésű azonos homok vezetett 

 engem tulajdonképen arra, hogy mikép is juthat a nedvesség a legszára- 

 zabb időben is a buczkák tetejéig. 



Fúrásokat eszközölvén az ilyen területen, oly helyeken, a hol a 

 homok alatt humuszos iszapos réteget találtam, a homok időnként telje- 

 sen száraz volt. A buczkára felmeuve, ott már állandó nyirkosságról győ- 

 ződtem meg. 



Áttanulmányozván a vidék artézi kútfúrásai alapján a talajvizek 

 keringését, a fenti ismertetett tényállások mikéj) előfordulása is azonnal 

 tisztázódott. 



A mocsonok — ürményi magaslaton a víz a diluivális képződmény és 

 a pontusi üledékek határán kering. A mint azonban ezen talajviztömeg 

 a feltöltött medenczébe jut, ott már a víz zömének legnagyobb része a 

 pontusi terra.szokhoz simuló s rajtuk kiékülö diluviális folj^ó hordta homok 

 rétegekbe megy át. 



Ilyen víztartó rétegeket konstatáltam példának okáért a tornóczi és 

 a mezőkeszi artézi kútfúrásnál. 



Dr. TÓTH Kákoly ürményi orvos feljegyzései szerint a tornóczi artézi 

 kút fúrásánál 62 — 63 méter mélységben akadtak az első vízre, a mely 

 naponta 1152 hl. vizet adott; azután 101 méter mélységben ismét egy 

 víztartó réteget fúrtak keresztül, a mely naponta 2592 hl. vizet szolgálta- 

 tott; 104 — 106 méter mélységben megint csak hydrostatíkai nyomás alatt 

 álló vizre akadtak, a mely még mindig diluviális homokban kering. 

 Hasonlóképen a mezökeszi artézi kútnál circa 60 méter mélységben a 

 diluviális homokból felszökő vizet kaptak. 



Bennünket ez idő szerint elsősorban csakis a legfelső talajviztartó- 

 réteg érdekel. Meglehet azonban, sőt a mi valószínűbb, hogy ennél még 

 magasabban elterülő homok rétegekhez is áthatol ezen víztömeg egy része, 

 a mely nyomás alatt lévén, az a laza homokban, hajcsövesség és elpárol- 

 gás segítségével a felszínre törekszik. 



A másodlagos fekvésű homokba, a melyet az alsó homoktól egy tömöt- 

 tebb iszap réteg választ el, a víz hasonló módon fel nem szivároghat. 

 Azért ama homok csak addig nedves, míg az illető homok vízkapaczitása 



