Mi INKEY liELA 



szigorú tudoiriányossííggiil feldolgozza. Sikerül is neki a felső kr^>takorra jel- 

 lemző geuusükat és fajokat megállapítani és ezáltal első nézetét szilárdabban 

 támogatni. Mindezen eredményekről előbb a bécsi tud. akadémia kiadványai- 

 ban ^ számol b^. végre pedig, midőn 1899 november 8-án a magyarhoni föld- 

 tani társulat szakülésén az általa Szentpéterfalván felfedezett és meghatározott 

 Telmolosaurns (Limnosaurus) transUvíinirus koponyáját bemutatja és ennek 

 kapcsán az illető rétegek kormeghatározását ismételve kijelenti : " csak ekkor 

 látja magát Halaváts úr arra indítva, hogy az előadáshoz fűződő disciissioban 

 előbbi nézetének megváltozását nyilvánítsa és a kormeghatározás helyességét 

 elismerje. Azonban szerinte ezt a megtérést ÁETHABERnek kell tulajdonítani, 

 ki, a mint föntebb mondottam, a Halaváts gyűjtötte anyagban a másodkort 

 jellemző sanrusokat ismerte fel és erről 1898 végén levélben értesítette 

 Halaváts urat. 



Nyomtatásban először az 1900-ban megjelent 1898. évi jelentésben'' 

 találkozunk Halaváts úrnak e fajta nyilatkozatával. De ezen czikknek egy 

 jegyzetében a szerző azt mondja, hogy «abban a nem kis időközben, mely 

 jelen felvételi jelentésem megírása és kinyomatása között telt el, ifj. báró 

 Nopcsa Ferencz 1899. évi november 8-án stb. » a miből az látszik következni, 

 hogy Halaváts úr nézetváltozása a fentemlített szakülést megelőzte nem pedig 

 ennek hatása alatt állott be. Mégis mit akar Halaváts úr azzal mondani, 

 hogy : «Dy viszonyok között a Földtani Közlöny XXIX. köt. 332. lapján meg- 

 jelent polemikus közleményre (t. i. Nüpcsa báró fentidézett czikkére 1899-ből) 

 csak az a megjegyzésem, hogy a dátumok egybevetése és figyelembe vétele 

 mellett más világításba kerül a tárgy, mint azt a szerző teszi ». Hiszen 

 NopcsÁnak helyes kormeghatározása jó másfél évvel előzte meg Arthaber deter- 

 minatióját és azok a palseontologiai bizonyítékok, melyeket Nopcsa 1897-től 

 1899-ig egymásután közzé tett, értékben és nyomatékban messze felülmúlják 

 Arthaber úr fogyatékos anyagra alapított adatait. Miért kellett hát Halaváts- 

 nak épen csak ezekre várni '? 



Ámde utóvégre mindenkinek joga, akkor nyilatkozni, mikor akar és 

 addig kételkedni meddig neki tetszik. Nem is lehet senkinek kifogása a miatt, 

 hogy Halaváts úr csak nehezen és lassan adott tért iijabb meggyőződésének. 

 De ha ugyanaz, ki 1899-ben a bizonj'ítékok nyomása alatt szóval és Írásban 

 beismeri, hogy korábban tévedett és hogy az a kormeghatározás helyes, melyet 

 Nopcsa báró már 1897-ben közzé tett, ha ugyanaz, mondom 1903-l)an. nyil- 

 vános előadáson, a felfedezés történetét úgy adja elő, miszerint a szentpéter- 

 falvi rétegek helyes kormeghatározása első sorban az ő és Arthaber miive 

 volna, Nopcsa báró pedig csak utólagosan erősítette volna meg ezt az igaz- 



* Nopcsa : Dinosaurierreste aus Siebeubürgeii. Akademie der Wi.ssenschalteu. 

 Akademischer Anzeiger Nr. XVII. Wien, 1899. 



- L. Földtani Közlöny XXIX. k. Ifj. báró Nopcsa Ferencz : Jegyzetek Hát- 

 szeg \idékének geológiájához és ugyanott a nov. 8-iki szakülés jegyzőkönyvét. 



•^ Halav.áts: a hunyadmegyei Uj-Gredistye, Lunkány, Hátszeg környékének 

 földtani viszonyai. M. Idr. földt. intézet 1898. éri jelentése. 



