422 ISMERTETÉSEK. 



és a városok közelében sorakoznak, míg a magas hegyek között, a lakatlau 

 területeken csupán a vasutak mentén és a bányatelepek közelélicn találunk 

 kőfejtőket. 



A leglohh építő- ós utcza- követ hazánkban természetesen Budapest 

 fogyasztja. Utána következik Fiume, a melynek kikötőjéhez részben a város 

 kőbányáiból, részben a környékbeli, nevezetesen a raiiliiüni és a prelucrai 

 kőbányákból hordták a kőtömböket. A fiumei mólók megépítéséhez kőhányá- 

 sok, falazatok és betontömbök alakjában körülbelül ötven millió tonna kő- 

 anyagot használtak föl. P. K. 



(3.) Bauer Gyula: ^4 rudai lizcnl.vt Kposlol-bányalársulat aranyhányá- 

 Hzuta. (Bányászati és Kohászati Lapok, 37. évfolyama 11. kötetének 

 17. számában, a Í90 — 33<s. oldalakon.) 



Európa legnagyobb aranylifinyájáról alig olvashattunk eddigelé valamit 

 a szakirodalomban. A geológiai viszonyokról és a telérekröl ugyan PRuncs 

 üvöRGY és Pálfy Móricz dr. jeles munkái már tájékoztatnak bennünket, de 

 magáról a bányászatról. Bartualos Árpád kisebb czikkén kívül, eddigelé jófor- 

 mán semmiféle közlemény sem jelent meg. Becses munkát végzett tehát Bauer 

 Gytila bányamérnök, a mikor a brádi aranybányák leírását kezünkbe adta. 



Közel a Fehér-Körös eredetéhez, az Erdélyi Érczhegység andesit-kúpjai 

 között fekszik Brád, a zarándi aranybányák kiinduló pontja. Itt van a köz- 

 ponti igazgatósága azoknak az aranybányáknak, a melyekről Bauer munkája szól 

 és a melyek a következők : Munzári-, Zdraholczi János evangelisla-, Kristyóri-, 

 és a Rudai Tizenkél -apostol liúnyatárbuUitok. A Bárza-hegy keleti és nyugati 

 oldalán van ez a bányaüzem. 16 négyszögkilométer területen, a mely terület 

 egykoron Zaránd vármegyéhez tartozott, ma azonban Hunyad vármegyébe 

 van bekapcsolva. A rudai bányákat már a rómaiak is művelték, nevezetesen 

 a Zsófia és a Mihály-tclrreket, a melyeken a jelenlegi altárna alatt 4.5 méter 

 mélységig hatoltak le. Altárnájuk a rudai Anna-tárna volt, a melynek szint- 

 jén alul talppásztákkal 125 méter mélységre nyomultak. A mély szintekből 

 vízemelö kerekekkel emelték föl a vizet, ilyen kerekek maradványaira harmad- 

 éve bukkantak rá a rudai bányákban. Ezenkívül találtak egy föliratos római 

 mozsarat is, a melyben az erezet, vagy talán csak a szabadaranyat törték. 

 A középkorból nem sokat tudunk ezen bányák sorsáról. A tizennyolczadik 

 században a Eibiczey- család birtokában voltak, egész a HóBA-lázadásig, majd 

 á gróf ToLDALAGHY és a báró Zeyk családok birtokába kerültek. Ezen csalá- 

 dok kezében azonban a bányászat csak a kisipar keretében mozgott, bár két 

 altárnáuak a hajtását már megkezdették. Az óriási bányabirtokot lS84-ben. 

 majd 1889-ben a góthai Harkort-féle társulat vette meg, illetőleg az osztrák 

 bányatörvény alapján, kétharmad részben ingyen szerezte meg. így tehát a 

 rudai bánya-complexus külföldi részvényesek kezébe került akkor, a midőn a 

 félszázadon át hajtott altárnák már csaknem végczéljult küszöbén állottak. Sic 

 vos non vobis colligitis o apes ! 



A vidék geológiai viszonyait Pbimics és Pálfy dr. munkái, illetőleg az utób- 



