ISMERTETÉSEK. iíS 



l)ÍDak szóbeli közleményei alapján ismerteti a szerző. Ezt a terrénumot épen 

 jelenleg dolgozza fel geologiailag Pálfy dr. osztálygeoíogus, a kinek tollából nem- 

 rég olvashattunk is egy becses közleményt az andesitek korviszonyairól ezen 

 Közlő DV 33-ik kötetében. Tőle várjuk a magyar-Kalifornia geológiai megvilágí- 

 tását. A környék legidősebb képződményei az alsó triaszbeli melaphyr-tufák. 

 A jura korban tenger alá került ez a vidék is és a melapliyrtufa-dombok a 

 zátonyépítö korálok tanyái lettek. A jura meszek a krétakori tengerből szir- 

 tek gyanánt emelkedtek ki, s így ezeket körülvették a kárpáti homokkövek. 

 A harmadkorból az eoezén és oligoczén képződményeket nem hagyott hátra, 

 annál hatalmasabb a mediterrau-emelet. Az újabb bányafeltárásokból kitűnt, 

 hogy a mediterrán rétegek az andesit-takaró alatt is megvannak és egészen 

 az audesit vulkánok kürtőjéig benyúlnak. Az andesiteknek három typusa vau, 

 ú. m. : a pyroxén-, aniiilnhul-tindesit és a dacit. 



A Bárza tömege át meg át van szőve párhuzamos telérekkel, a melyek 

 néha több kilométer hosszaságra húzódnak és az andesitböl átcsapnak az 

 idősebb üledékes és eruptív kőzetbe is, így Valea-Mori körül a mediterránba 

 és Muszári mellett a melaphyr tufába. A főtelérek csapása az É-ÉNy között 

 variál. A szerző szellemesen jegyzi meg, hogy az az erő, a mely a Csetrás- 

 hegység egyirányú és sűrű telérrepedéseit létrehozta, nagyobb és általánosabb 

 lehetett, mint egy-egy helyi utóvulkáni működés. A szomszédos vidékek rész- 

 letes geológiai fölvételei is ezt bizonyítják. Hogy csak egy példát említsek az 

 Alvácza-Zám kíizötti hegyvidék ősi eruptív kőzeteiben (gabbro, diabás, quarcz- 

 pdi-jjhyr), szintén ezen \33^ — \^ között változó) tektonikai irányok uralkod- 

 nak, s ezen irányokban sorakoznak a rezes telérek, sőt itt-ott a kovand töm- 

 zsök is. 



A glaiich-idérek szürkés, meddő közet-telérek, ii melyek az ércztelérek- 

 nél idősebbek s a melyek töltelékét a mellékközet törmeléke szolgáltatta. Ezen 

 glauch-teléreket a szerző a szénbányák vetőivel azonosítja és nem az iszap- 

 vulkánokkal. Ezek a glauch-telérek azért fontosak, mert hasadékaik az ércz- 

 telérek keletkezése idején helyenkint újra nyiltak és aranyban dús kitöltést 

 nyertek. Az ércztdérek átalában EÉNy — DDK csapásúak, s igen meredeken 

 dűlnek. A Ferdinánd tárna J-S km. hosszaságban 50 télért keresztez, a mu- 

 szári főharánt pedig 2 km. hosszaságban több mint 40 teléren hatol át. Az 

 ércztelérek a szájhagyomány szerint a felső szintekben sokkal gazdagabbak, 

 mint alul, s ezért arany után a mélyebb szintekben azelőtt nem is kutattak. 

 A bárzai és muszári akna-műveletek összesen 120 m. mélységet tártak fel az 

 altárna alatt. A mély szintek közül kettő ezideig egyetlen tonna műrevaló 

 erezet sem adott. Ebből az látszik, hogy a műrevalóságot a rudai mellékvölgy 

 és a Fehér-Kőrös fővölgyének szintkülönbsége adja. A bárzai és a valeamori 

 üzemosztályok közös altárnája a Viktor-alUirua 346 m. tengerfölötti magas- 

 ságban van. míg a legmagasabb szint, a Ribiczey-tárna 530 m. fekvésű. A két 

 leghosszabb tárnát: a Viktor- (1800 m. hosszú) és Ferdinánd-tárnát még régi 

 tulajdonosaik : a pöröskodő báró és gróf hajtották vetélkedésből, csaknem fél- 

 századon át, s ahg néhány száz tiéter hiányzott még a czéltól, a mikor a 

 jelenlegi porosz tulajdonosoknak eladták. A porosz társulat azután oly fényes 



