430 IRODAI.OM. 



(5.) NopcsA, Franz Báron, jun. : Dinosaurierreste aus Siebenbürgen III. 

 Weüere Schádelreste von Mochlodon. Mit 2 Tafeln und 21 Textfiguren. 

 (Besonders abgediuekt auB dem 74. Bande der Denkschriften der ma- 

 thematiscb-naturwissenBchaftlichen Classe der kaiserlichen Akaderaie 

 der Wissenschaften. Wien, 1904J 



Mikor ezen jeles magyar palaíontologusnak immár a harmadik közle- 

 ményét olvasom a bécsi akadémia kiadásában, önkénytelenül rágondolok a 

 múlt század hatvanas éveire, a mikor hazánk geológiájáról minden valamire 

 való munka a bécsi folyóiratokban jelent meg. Vájjon miért kisért még min- 

 dig ez az árnyék bennünket? Miért kell épen egy magyar főúrnak, a ki a 

 tudományok birodalmában is az elsők között áll, osztrák folyóiratot válasz- 

 tania munkáinak publikálására? Úgy vélem, hogy a magyar tudományos 

 akadémiának, vagy ha ennek nem, más magyar társulatnak van még annyi 

 költsége, hogy egy magyar tudósnak magyar tárgyról írott munkáját kiad- 

 hassa, ha kell német vagy franczia fordításban is. Mi magyar geológusok 

 pedig sokkal büszkébbek lennének Nopcsa báróra, ha a fiatal tudós kutatásait 

 nem osztrák, hanem magyar folyóiratban bocsátaná közzé. 



A bevezetésben a szerző elmondja, hogy a szentpéterfalvi völgyben és 

 Alvinczen mintegy 300 csontdarabot gyűjtött, a melyek közül eddigelé mint- 

 egy 270 darabot meg is lehet határozni. A krétakorii rrptiUák közül külö- 

 nösen a Telmatosaurus és Mochlodon maradványai a gyakoriak. Ezenkívül 

 •3 saiiropoda, 2 acaníhopholidida, 2 faj teknősbéka, az egyik az Eni>/s Xeu- 

 mayri, Seeley s néhány krokodüfog a legfontosabb leletek. A továbbiakban 

 azután összehasonUtó osteologiai alapon vizsgálja a szerző a Moclúodun 

 koponyáját s rendkívül becses eredményekhez jut, a melyek a dinosuurusok 

 palaeontologiáj ában valósággal korszakalkotó jelentőségűek. 

 A koponya egyes részeinek vizsgálataiból a következő eredmények derültek 

 ki : a pikkelycsont (squamosum) nem a krokodilok formájára üt, hanem 

 a gyíkokéra ; a homlokcsontok általában a Camptosauriis Prestwichi mód- 

 jára alkotvák, azonban homorú felületük a hypsllniilxidoiiérfi emlékeztet. 

 Orrcsontja a cuiiijitosínirnséTa, üt, állcsontja pedig a liypKilopliodon és az 

 iguanodon között áll. A koponya alapja egészen a Caniptosaurus Prestwichié. 

 A négyszögcsont a hypsüophodonéra, hasonló, a dentale a hegyes orrmányú 

 ornilhiipodidákéra, míg a fogai a Luimptosaurns. luosaurux és a liypsilophodnn 

 jegyeit egyesítik. Miként a íaosaM?'itsnak, úgy a mochlodnnuak is mind a 

 prasdentaléja, mind az állközötti csontja fogatlan. 



A tebnatüSííMrus és a niocldod.oa koponyáinak vizsgálataiból kitűnt, 

 hogy az ornilhopodidák és így általában az orthojiodák nem a krokodilusok, 

 hanem a rhynchocephalák typusára ütnek. P. K. 



(6.) Orosz Endre : Oslcmitdiii adatok az erdélyi medencze területéről. 

 Az Erd. Muz. Egyl. orvos-term. tud. Értesítője. XXV. köt. 1903. pp. 

 196— 207. Kolozsvár. 1904. 



Szerző, ki főleg archaeologiával foglalkozik, figyelemmel kiséri az erdélyi 

 medencze diluvialis képződményeiből kikerülő ősemlős maradványokat s ez 



