IRODALOM. 431 



alkalommal Komlósujfalu, Vajdaháza, Drág, Magyarnagyzsombor, Kolozsvár, 

 Szamosfalva, Apahida, Szamosujvár, Szentegyed, Melegföldvár, Szászújörs, 

 Tordai hasadék, Maroslekeucze, Arany és Bolya vidékéről ismertet fosszilis, 

 nagyobbrészt diluvialis emlős maradványokat. Páify M. 



(7^ Mellingee Vilmos : A mmjuar királyi államvasutak fonalain fúrt 

 artézi kutakról. (Vasúti és Hajózási Hetilap, 1903, V. évfolyam, 28 — 

 30. számaiban, a 254--281. oldalakon.) 



Ez a népszerű munka élvezetes módon ismerteti az artézi kutak lénye- 

 gét, a mélyfúrás eszközeit és módjait, továbbá a vízállomásokat és vízemelö 

 berendezéseket, mindezeket az államvasutak vonalairól vett példákkal illusz- 

 trálva. Egyaránt tanulságos ez a munka úgy a laikusnak, mint a szakember- 

 nek. A szerző, a ki államvasúti mérnök, nemcsak az artézi kutak fúrásában 

 jeles szakember, hanem a tollat is ügyesen forgatja és számos szép vázlatá- 

 val tárgyárt még érthetőbbé teszi. 



Az államvasutak hálózatán közel 200 fúrás van, ezek közül azonban 

 csak 43 ad a felszín fölé emelkedő vizet, a többinek vize kisebb-nagyobb 

 mélységben a felszín alatt marad. A legkisebb fúrott kút 16 méter mély — 

 a bátyú munkácsi vonal egyik őrháza mellett — és 24 óránkint 90 köbméter 

 vizet ad ; a legmélyebb fúrás, Szabadka állomásán, 600 méter mély ; ennek 

 a fúrásához tízféle csövet használtak, az első fúrócső 280 mm., az utolsó 

 48 mm. belső átméröjií. A legtöbb kutat egyféle fúrócsővel fúrták, s pedig 

 76 és 106 mm. belső átmérőjű csővel ; az utóbbiak előállítási költsége folyó- 

 méterenkint 38 korona. A többféle csövei fúrt kutak előállítása méterenkint 

 76 koronába került, a fúrás elöhaladására pedig naponkint 6 métert lehet 

 számítani. Az összes fúrásokra eddigelé az államvasutak igazgatósága mintegy 

 700,000 koronát költött. 



Az artézi kutak vizének csökkenéséről több adatot említ a szerző. így a 

 szabadkai fúrás a 196 méter mélységből jelenleg 24 óránkint 242 köbméter 

 vizet ad, régebben azonban ennél sokkal többet adott. Szegeden, a rókusi 

 artézi kiit. a mely 217 méter mély, 1889-ben 24 óránkint 390 köbméter 8 mé- 

 ter magasra szökő vizet adott, míg ma csak 200 köbméter vizet ad, jóllehet, 

 hogy a kiömlő nyilast egy méterrel lejjebb vették. A szatymázi artézi kiit, a 

 mely 218 m. mély, 1899-beu 160 köbméter vizet adott, a mely 12 m. ma- 

 gasra szökött, míg ma 9 méter magasságból csak 106 köbméter víz folyik ki 

 belőle. A vízmennyiség apadásának az oka az, hogy Szegeden és környékén 

 újabban igen sok artézi kutat fúrtak és így a víztartó rétegek túlságosan 

 igénybe vannak véve. Valóban ideje volna már szigorítani a törvényt az artézi 

 kutak engedélyezésénél és az engedélyezést szakavatott egyénekre bízni. Magyar- 

 országnak egykor még nagy szüksége lesz az artézi kutakra, ha a mezőgazdák 

 az öntözéssel is fogják földjeiket termékenyíteni. Ne pocsékolják tehát az 

 alföld drága kincsét, a mélységbeli vizet ok nélkül, s csak ott fúrjanak víz 

 után, a hol erre közgazdasági vagy népegészségügyi szempontból valóban 

 szükség van. P. K- 



