482 iU(ii>Ai,oM. 



(8.) Pazáe István: A mélt^refúnís móiltizrreiröl. (Természettudományi Köz- 

 löny 1901. évf. 383. füzet, 4()0— 107. oldalakon. i 



Szerző ebben a müvében ismerteti a mélyrefúrás alkalmazásban levő 

 módozatait. Csekélyebb mélységek elérésére, 50 — 60 méterig, ezélszerű a szá- 

 r.izon fúró és a szárazon tisztító eljárás. Közepes mélységek elérése czéljából 

 leginkább az öblítve tisztító eljárás ajánlható, még pedig a talajnemek sze- 

 rint ejtő vagy forgó lazítással. Végre aránylag nagyobb mélységekre legbizto- 

 sabban az előbbi módozatok egybevetésével a gyémántkoronával fölszerelt 

 elrendezés vezet. A tudományos czélokat szolgáló fúrásokban magfúrást szo- 

 kás végezni, mely művelet külön e ozélra szerkesztett, üreges fúrószerszámok 

 segélyével, rendesen forgó mozgással történik. 



A szerző, ki az országos vízépítési igazgatóság közegészségügyi osztályának 

 mérnöke s így igen sok fúrást vezet, valóban becses munkát végzett, a mikor 

 tapasztalatait közrebocsátotta. Világos előadása és szép magyar nyelvezete 

 csak emeli a munka becsét. P. K. 



(!t.) Pazáe István: Neháinj újubb liazdi iiiéliifúrtisróJ. (Magy. mérnök- és 

 építész egylet Heti Értesítője. XXI. évf. H»Ol>, 180. oldal.) 



Ezen kis czikk a következő fúrások szelvényeit ismerteti: 1. Mező- 

 hegyes, 504 m. mély artézi kútja, a mely a terep fölé fél méternyire emel- 

 kedik, s perczenkint 55 liter 31 ^'C vizet ad, s ezenkívül :20 liter gázt, a luely 

 úgy világításra, mint motorhajtásra alkalmas : "2. Bcktv község 458 m. mély 

 kútja, a felszín fölé 70 centiméterre perczenkint 1:2 liter 2rC vizet ad; 

 3. SashaloiH puszta, a pestmegyei Abony mellett, 31Ü méteres fúrása, per- 

 czenkint 200 liter 2s C'- vizet szolgáltat ; 4. Puládkfs pusztán, Pestmegyében, 

 a 290 m. fúrás perczenkint 360 liter 26 C° vizet és 5. Sárosdon. Fejér megyé- 

 ben a 70 méteres fúrás, a terep fölé fél méternyire szökve, perczenkint 47 liter 

 14 C^ vizet ad. P. K. 



1 0.) Pazar István : Alföldinik ivóvize. (Magy. mérnök- és építész-egylet 

 Heti Értesítője XXI. évf. 1U02, 189—391., 193—194.. 197-200. old.) 



A bevezetésben összehasonlítja a szerző a német városok közegészség- 

 ügyi viszonyait hazai városainkéval, s arra az eredményre jut, hogy alföldi 

 városaink artézi kutjai nemhogy segítettek volna az egészségügyi viszonyokon, 

 sőt a gyökeres megoldást hátráltatják, mert az egységes vízvezetékek létesíté- 

 sét nagy időre elhalasztották. Nem elegendő ugyanis beszerezni a vizet, hanem 

 fcmtosabb az, hogy a lakosoknak hozzáférhetővé tegyék. Szól ezután a víz- 

 beszerzésről, fejtegeti a talaj átbocsátó képességét, a talajvíz és a csapadék 

 közötti összefüggést. A vizeket két (!1 csoportra osztja, ú. m. földfeletti és 

 földalatti vizekre ! Az utóbbi csoportba sorozza a forrásokat s az összes föld- 

 alatti vizeket ! A szerző szerint semmiféle mély fúrás vize sem lehet ártalmas 

 a szervezetre, mert e vizek származása kizárja a szennyezést és a betegséget 



