440 TÁKSl'I.ATI ÜGYEK. 



3. Palhy Moi; dr. .1: lu-ilcíi/rcs:.i l\rc:lii'í/i/sc(/ iifuUitiiájn czímiu el _ tar- 

 tott előadást. Előadó pár év óta taimlmányozza már az Erdélyrészi Ercz- 

 hegység geológiai viszonyait s most. iijidőn az Erczhegység nyugati és észak- 

 nyugati részén egy nagyobb összefüggő területet átkutatott, röviden beszámul 

 eredményeiről. A tanulmányozott terület főként a Fehér-Körös völgyére, a 

 Fehér-Körös és Maros vízválasztójára és a boiczai medencze északi részére 

 terjed ki Felsorolja s röviden jellemzi a következő képződményeket, a melyek 

 e területet alkotják : 1 . augitporphyrit és tufája, 2. amphibolporphyrit. 

 3. quarczporphyr, 4. szirtmészkő tithon — , 5. alsó krétamészkő (; kurétyi 

 rétegek, Primics), 6. felső-kréta homokkövek, 7. mediterrán rétegek (felső-, 

 részint talán alsó-mediterrán), S. pyroxenamphibolandesit és tufája s láva- 

 árja, 9. amphibolandesit és tufája s lávaárja, 10. dác-zit és tufája. Ezeknek 

 kiképződése alapján vázolja az Erczhegység tektonikai viszonyait, -i mikről 

 tiszta képet ugyan csak akkor fogunk nyerni, ha az egész részletesen tanul- 

 mányozva lesz. de már most is meg lehet álliipítam liizonyos tényeket. 



A felső -krétarétegek Kristyor — Herczegány vonalánál délebbre nem ter- 

 jednek, az ezen aluli rész körülbelül Sztojenyána tájáig a krétakorban száraz 

 terület volt s itt az andesittörmelék és mediterránrétegek alatt augitporphyrit- 

 tufa van, a mely a torda- -toroczk<)i hegységből kiinduló s augitporphyritre 

 települt szirtvonulatnak folytatását képezi. Ez a vonulat majdnem Zalatnáit; 

 közel É — D-i irányú, keskeny, de itt ívalakban nyugat felé hajlik, lassan ki- 

 szélesedik s az összefüggő mészkővonulat is egyes szirtekre oszlik szét. Ezen 

 vonulat a boiczai medenczétöl nyugatra vagy kissé ENy felé húzódva alkotja 

 a Fehér-Körös — Maros közötti hegység alapját s talán csak egy ága húzódik 

 ENy felé, követvén az északabbra levő Sztrimba — Vulkán szirtvonulatuak 

 irányát, a melyik szirtvonulat egy északibb mezozoos vonulatot jelöl. 



Az az andesitdykeoktól párhuzamosan kisért augitporphyrittufa vonuhit, 

 a mely a Sztrimba — Vulkán vonalától délre, a szirtmészkő vonulattal párhuza- 

 mosan, egész telérszerűen van beszorítva a felső-krétarétegek közé, már fiata- 

 labb képződés s begyűrődése összeesik a felső-krétarétegek gyűrődésével és az 

 andesitek kitörésével. 



A mészkőszirtek vonala arra mutat, hogy e területen a krétakor előtt 

 egy közel ÉNy — DK-i irányú tektonikai vonal volt s egyes porphyr-telérek 

 irányából még egy, ezt keresztező, közel E — D-i vonalra következtethetünk. 



Hasonló tektonikai irányokat találunk a terczierben is, melyeket főként 

 az andesittelérek jelölnek. Ezek egyike közel ENy — DK, a másik ÉK — DNv 

 vagy ÉÉK— DDNy. 



Miután fölismerte az előadó, hogy az Erczhegység területén levő telé- 

 rek nagyobbrésze üledékes képződményekben vagy andesittufában van s az 

 andesitvulkánok csatornájában levő felérek is átmennek az eruptívból az üle- 

 dékes képződményekbe, kereste az összefüggést, a mi az ércztelérek és a 

 terület általános tektonikai irányai között van. Eredményeit a következőkben 

 foglalja össze : A telérhasadékok iránya megfelel a területen úgy óriási mén-- 

 tekben. mint kicsinyben észlelhető tektonikai irányoknak s képződésük semmi 

 esetre sem magyarázható meg az eruptiv anyag összehúzódása által létre 

 jött repedésekkel, mert azok mind tektonikai hasadékok. A hol ezen hasadé- 

 kok az eruptiv csatorna közelébe jutottak vagy a hol magát a csatornát át- 

 metszették, az utólagos vulkáni hatástól nemes érczekkel töltettek ki, míg a 

 vulkán csatornájától távolabb kőszerű ásványokkal töltettek ki s legfenuebb 

 kénes érczeket tartalmaznak. 



