IRODALOM. 11 
A podoliai horszt túlmélyített völgyeit tehát szerinte a pliocénban kez- 
dödött s a régibb diluvium idejében tetőpontra hágott erózió eredményezte. 
Az erózió ez utóbbi, második fázisában alakultak ki a szűk, meredek falú 
kanyonok s általában ekkor jöttek létre a napjainkban tapasztalható esési 
viszonyok. —s. 
(5.) GoRJANOVIG-KRAMBERGER KÁRoLnYy dr.: El volt-e jegesedve a zagrebi 
hegység és hogyan keletkezett a zagrebi terassz? Földrajzi Közlem. 
XXXVI. köt. 3. füz. 87—97. I. 
Szerző Piragral szemben tagadja a zagrebi hegység hajdan eljegesedett 
voltát s a zagrebi terasszt nem glaciális képződésnek, hanem a hegység déli 
lejtőjét elborított postpliocén tó és akkori folyóvizek produktumának tartja, 
mely alulról fölfelé növekedett. PrnaRnak az eljegesedés támogatására fölhozott 
két legerősebb bizonyítéka —- t. i. a terassz agyagjában található éles kvarc- 
darabok, melyek szerinte folyóvíz útján oda nem kerülhettek s a tőle jégártól 
karcoltaknak tartott rovátkás mészkövek és guarcdarabok — (GoRJawvovrió meg- 
figyelései szerint nem állhatja meg a helyét. Szerző kimutatja ugyanis, hogy 
a terassz agyagjában gyakran található éles, szögletes kövek éppen az erózió 
és a denudáció hatása folytán mállottak ki a terassz alapját szolgáltató paleo- 
zoikus agyag- és régibb zöld-palákból; a rovátkás és Pinantól glecserkarczolá- 
soknak vélt barázdákat föltüntető kőzetdarabok pedig semmi mások, mint vagy 
gyűrődött s nagy nyomás következtében felületükön elváltozott (álrétegzésű) 
mészkövek, vagy utólagosan kovasavval átitatott s ilyen módon struktuálttá 
lett mészkődarabok (rovátkás guarcdarabok), illetőleg agyag- és zöldpala-üregek 
kitöltődései. Utóbbi esetben a barázdáltság másodlagos elpalásodásra vezet- 
hető vissza. 
Mindezeknek alapján szerző rámutat arra, hogy a zagrebi hegység 
eljegesedésének teoriája teljesen alaptalan, annál is inkább, mert ebben a 
hegységben a glecserképződéshez szükséges orografiai-meteorologiai alap: a 
magasság állandóan hiányzott. A zagrebi terassz keletkezésének főokát pedig 
postpliocénkorú álló- és folyóvizekben tartja keresendőnek. A terassz rétegei- 
nek a lerakódása a hegytest emelkedése után történt és pedig azoknak a 
törésvonalaknak a hosszában, amelyek a zagrebi hegység déli lejtője mellett 
NyDNy—KÉK irányban húzódnak. E szerint a zagrebi terassz szerinte a tek- 
tonikus terasszok csoportjába sorozandó. — s. 
(6.) MénEeny, L. v.: Prospalax priscus (Nhrg.), a mai spalaxok pliocén- 
kori óse. Math. Termtud. Közl. XXX. köt. 2. szám. 1—18. lap. 
Budapest 1908. 
Szerző, a Spalax-fajok törzsfejlődésével foglalkozva, tanulmányai során 
a néhai HormaNw KÁRony főgeológustól a nagyharsányi hegyen, Villány köze- 
lében gyűjtött s az azóta szintén elhalt NeEHnixa tanártól Spalax priscus néven 
leírt fajtól veszi a kiindulás pontját. Anatómiai és filogenetikus vizsgálatai 
