39 IRODALOM. 
szerzőt arról győzték meg, hogy a napjainkban Egyiptomban, Palesztinában 
és Sziriában élő s valamennyi jelenlegi Spualax-faj között a legegyszerűbb 
szervezettel rendelkező Spalax Ehrenbergi NHRG. a magyarországi Prospalax 
egyenes leszármazottja. 
.- A Prospalax a nagyharsányi hegyen kívül a beremendi csontbreccsában 
is megvan, ahol szerző 1904 ben egy másik új és még le nem írt Spalax-faj 
társaságában maga gyűjtötte. Ebben a breccsiában a Prospalaron kívül több, 
teljesen kihalt nem is előfordul, melyek közül az 1847-ben Peréwsxitől gyűjtött 
s 1898-ban ugyancsak NEnRixatől leírt Dolomys Milleri s egy MénEnxtől 
1904-ben fölfedezett új Dolomwys-faj különösen kiválnak. A Dolomys-nem leg- 
közelebbi rokonai: a Phenacornys- és Fiber-nemek, ma már csupán a boreális 
Észak-Amerikában élnek ; egy, a beremendi csontbreccsiában fölfedezett Dolo- 
mawjs-nemhez hasonló, NeEwrowstól Arvicola intermedius néven leírt s NEHRIsatől 
a Phenacomys-nembe sorozott rágcsálófaj pedig az angolországi pliocénkorúnak 
ismert cForest Bedo-ből (Norfolk és Suffolk) került napfényre. Ha még ezen- 
felül tekintetbe vesszük azt is, hogy a pleisztocén-rétegekből ismeretes Spa- 
larok — úgymint az oroszországi Spalax diluvii Nordm., a délkelet-magyar- 
országi s szerző leírására várakozó új Spalax antiguus, s a Libanon-hegység 
egyik barlangjában talált és Nehring révén ismertté lett Spalax Fritschi — 
mind valódi Spalaxok s a Prospalaxchoz hasonló alak pleisztocénkorú réte- 
gekből sehonnan sem ismeretes, kétségtelen, hogy a Prospalax és a beremendi 
csontbreccsia a pliocén-korba tartoznak és pedig annák mindenesetre egy 
későbbi szakaszába, a mikor az északi állatok még Dél-Magyarországon is éltek 
ugyan, de már a dél felől történő új bevándorlások is kezdetüket vették. Ebben 
az időben valahol Palesztinában már kialakulhattak a Prospalax utódaiként 
föllépő valódi Spalaxok, holott hazánkat ezek csak jóval később, a pleisztocén 
periodus egyik száraz szakaszában érték el. —s. 
(7.) Dr. Lovassy SáspoR: A keszthelyi Hévíz tropikus tündérrózsái. 
A Balaton tudom. tanulm. eredményei. 2. köt. II. rész. A 2. szakasz 
függeléke. Budapest, 1908. 
Szerző terjedelmes értekezésben foglalkozik a keszthelyi Hévíz tropusi 
eredetű tündérrózsáival. Az anatómiai leírás után az egyiptomi fehér lótusz magyar- 
országi ősi előfordulásának az ismertetése következik, melynek során szerző a tőle 
KERNER—Sraus — Kormos-féle fölfogásnak nevezett eredményre jut. E szerint 
ugyanis kétségtelen, hogy a Nymphaea lotus L. előfordulása a Püspök-fürdő- 
ben sem emberi kéz, sem madarak közbejöttével nem magyarázható, hanem 
ez a faj ott egyenesen a harmadkor maradéka. A továbbiakban szerző a 
N. lotusszal és egyéb tropusi tündérrózsafajokkal eszközölt telepítési kisér- 
leteket ismerteti. —s. 
(8.) J. E. SPugRR: A theory of ore-deposítion. (Economie Geology. vol. 
II. No. 8. 1907, pp. 781—795.) 
Az ércek kiválásának egy elméletét adja szerző ez értekezésében, mely 
elmélet a tömeges kőzeteknek petrografiai vidékek szerint való eloszlása mellett 
