A SZABÓ-ÉREM ODAÍTÉLÉSÉRE KIKÜLDÖTT BIZOTTSÁG JEGYZŐKÖNYVE. 65 
ismert ásványfajait kristálytanilag kimerítően ismertetik, így MAuRirz BÉLA a por- 
kúrai piritet és LIFFA AURÉL a kazanesdi piritet, 1 MELczER Guszráv az urvölgyi 
aragonitet és a nadabulai albitot; Lőw MÁRTON a rézbányai cerussitot, KLEINFELDT E. 
a dognácskai szép hematitot. A dolgozatok másik csoportjában ismét egészen új, 
vagy legalább az irodalomban eddig nem említett ásványelőfordulásokat írnak le. 
Így új és kristálytanilag érdekes kalcitelőfordulásokkal ismerkedünk meg FRANZENAU 
ÁGOSTON és TOBORFFY ZOLTÁN munkáiból; nem kevésbbé értékesek az utóbbinak 
munkái egy sveici epidotról és a pulacayoi chalkopyritről, MAuRirz BÉLA dolgozatai 
a fojnicai pyritről, egy spanyolországi pyrargiritről és a boliviai bournonitról. 
Végül kiemelendők azok az értekezések, melyek részben önálló vizsgálatok, 
részben a régieknek kritikai tanulmányozása alapján egyes ásványfajok törlése vagy 
megtartása körül fennálló nézeteket tisztáztak; hiszen az ásványtanban is nem 
kevésbbé fontos tudnunk azt, vajjon valamely ásvány jól meghatározott, biztos faj-e, 
vagy sem, úgymint az állat- vagy növénytanban. Ilyen irányúak WEINSCHENK E. és 
TOBORFFY ZOLTÁN munkái a Jánositról, melyben kimutatják a szerzők, hogy a 
pyritnek ez az elmállási terméke azonos a már régebben ismert copiapittal. KRENNER 
JÓZSEF SÁNDOR a SCHULLER tanártól készített tetraarsentrisulfidot (As4 5.) kristály- 
tanilag és optikailag megvizsgálta, összehasonlítván a saját méréseit ScaccHmak a 
a nápolyi szolfatara dimorfinján nyert méréseivel, továbbá a mesterséges készítmény 
és a dimorfin fajsúlyát és kémiai összetételét. Mivel a mesterséges készítménynek 
és az ásványnak fizikai és kémiai megegyezése szembeötlő, a két anyag azonossá- 
gát kimondja és a dimorphinnak mint önálló ásványfajnak létezését kimutatja, a 
melyet tudvalevőleg mintegy 40 esztendővel ezelőtt KENNGOTTI az auripigmenttel 
azonosított. 
Mindent egybevetve, ámbár a lefolyt hat évben megjelent 47 ásványtani dol- 
gozat sok értékes adatot tartalmaz, s nagyobb részük külön méltatásra is érdemes, 
mégsem olyan jellegűek, hogy a Szabó-emlékéremmel való kitüntetésre ajánlhatók 
volnának. 
II. A kőzettanból 11 szerző mintegy 18 kiválóbb munkát írt. Ezek közül 
elsősorban említendő BöckH Hugó Geológiájának I. kötete. A szerző ennek a 
könyvnek kőzettani részében a modern petrografiát ültette át a magyar irodalomba, 
s ezzel valóban hézagpótló munkát végzett. 
A modern petrografiai módszerek fölhasználásával különösen két szerző fejtett 
ki tevékeny munkásságot. Az egyik SzápEczkY GyuLA, a ki a Biharhegység 
északi felének kőzetein végzett maradandó becsű vizsgálatokat, a mikkel az 
ottani erupciós kőzeteket más világításba helyezte. Erre vonatkoznak a Földtani 
Közlöny XXXIV, XXXV. és XXXVII. kötetében, valamint a Földtani Intézet 1904., 
1905. és 1906. évi Jelentéseiben megjelent közleményei. A másik szerző ROZLOZSNIK 
PáL, a ki a Maros-Kőrös közének erupciós kőzeteit és a Nagybihar meta- 
morf és paleozoós kőzeteit határozta meg a mai petrografiai felfogás szerint. 
Ugyancsak ROZLOZSNIK PÁL dr. EMszr KÁLMmÁNnal együtt Krassószörényvár- 
megye banatitjait írta le petrografiai és kémiai alapon, megszüntetve azt a 
zűrzavart, mely a krassószörényvármegyei fiatalabb eruptiós kőzetek között eddig 
volt. Még meg kell emlékeznünk végül dr. SCHAFARZIK FERENcnek Magyarország 
kőbányáit tárgyaló 410 oldalas rendkívül becses munkájáról, melyben a szerző 
mintegy 2500 kőbánya kőzetét s azok használhatóságát írja le velős rövidséggel. 
Hasonlóan kiemelendő ScCHAFARZIK FERENCnek a Kaukázus kőzeteiről írott 
tanulmánya, a mely DÉécHY MógR Kaukázus című munkájának magyar kiadásában 
rövidítve jelent meg. Teljes egészében a Berlinben megjelent német kiadás III. kö- 
tetének 177—266. oldalain találjuk a munkát, mely a Kaukázus kristályos paláit, 
Földtani Közlöny. XXXIX. köt. 1909. 5 
