Gs A SZABÓ-ÉREM ODAÍTÉLÉSÉRE KIKÜLDÜTV BIZOTTSÁG JEGYZŐKÖNYVE. 
niss des Baues und der Oberflichengestaltung des Kaukasus, pág. 268 — 404) és a 
magyar kiadás függelékében: a Kaukázus szerkezete és arculata címen 
(428—462) sikerült áttekintést nyújt a jegesekkel borított magas hegységről. Ugyan- 
csak Décgy Kaukázusának magyar kiadásában találjuk LAczkó Dezső cikkét is 
geológiai megfigyeléseiről. PRisz GyuLA a Földrajzi Közlemények XXXV. (350—371, 
405—411) és XXXVI. (6—23, 151—162) kötetében sorozatos cikkekben írja le közép- 
ázsiai utazásait, s ezekben itt-ott geológiai megfigyeléseit is közli. Lóczy LAJos a 
Földrajzi Közlemények 1907. évi kötetében (XXXV, 227—243, 293—310) a Keleti 
Himalájáról ad rövid, de igen becses leírást és itt közli a Dardsiling, Butan, Szik- 
kim és Tibet között levő határcsomó földtani térképét is. Záradékul éles vonásokban 
rajzolja meg a szikkimi Himalája szerkezetét. 
GuBÁNYI KÁROLY szintén a Földrajzi Közlemények hasábjain (XXXV, 1907. köt., 
341—349. old.) igen értelmes cikkben ösmerteti Ausztrália artézi kútjait, kiterjesz- 
kedve GREGORY geológusnak elméletére is, a jura homokkövekből fakadó vizek ere- 
detét illetőleg. INKkEY BÉLa a Földtani Közlöny XXXVII. kötetében (16—25. old.) 
pregnáns képet ad Mexikó fennsíkjáról és alapvető dolgokat pendít meg a telér- 
képződés elméletéről is, reámutatván az 1906. évi X. geológiai kongresszus alkal- 
mából tett helyszíni megfigyelései alapján a magyarországi és a mexikói telérek 
egyes hasonlatosságaira. 
Viszont SCHAFARZIK FERENC a bukaresti petroleumkongresszusról számolván 
be, a romániai petroleum geológiai viszonyait fejtegeti a Földtani Közlöny 
XXXVIII. kötetében (37—57); szól ezenkívül a Kárpátok kiemelkedéséről és- az 
áttört redők képződéséről is. 
Ugyancsak a romániai, nevezetesen a bustenar—campinai petroleum-zóna 
geológiai viszonyairól számos cikket ír ARADI VIKTOR a Bányászati és Kohászati 
Lapok, 1906., 1907. és 1908. évi köteteiben. 
Áttérve a magyar szerzőknek hazai tárgyú dolgozataira, min- 
denekelőtt a m. k. Földtani Intézet 1903—1906. évi jelentései ötlenek szemünkbe. 
Az országos geológiai fölvételek a Biharhegység és a Hunyadi havasok között levő 
vidéken történvén, a szűkre szabott Évi Jelentések is ezzel a vidékkel foglalkoznak. 
A legbecsesebb tanulmányok, mint SCHAFARZIK FERENC, SZÁDECZKY GYULA, PÁLFY 
MóR és ROZLOZSNIK PÁL jelentései, minthogy ezek főkép a granodiorit, dioritporfirit, 
dakogranit illetőleg az andezit sorozatbeli kőzetekkel és ezek korviszonyaival fog- 
lalkoznak, nem annyira a sztratigrafiát, mint inkább a kőzettant gazdagítják. 
A szóbanforgó területről mindössze két összefoglaló munka jelent meg. 
Az egyik ifjú NoPcsA FERENC bárónak a Gyulafehérvár, Déva, Ruszkabánya és a 
romániai határ közé eső vidéket tárgyaló monografiája, a mely a m. k. Földtani 
Intézet Évkönyvének XIV. kötetében (1905 jul., 83—252. oldalakoni jelent meg. 
A geológiai szelvényekkel és egy átnézetes geológiai térképpel fölszerelt munka 
HAvER és SracHE 1863-ban megjelent Erdély geológiája óta először kisérli meg 
ismét Erdély délnyugati vidékét egységes képben vázolni. Nopcsa báró munkája, 
számos tévedése mellett is, igen becses mű, melynek a krétakorú képződményeket 
taglaló része önálló vizsgálatokon alapul. 
A másik összefoglaló munka KocH ANTAL tanárnak Erdélyi Részek Másodkori 
Képződményei című, Kolozsvárott 1905-ben megjelent 62 oldalas értekezése, mely az 
erdélyi részek triasz- és jurasorozatát az irodalom alapján tárgyalva, a triasz és 
jura szisztémabeli rétegeket táblázatosan összeállítja. Bár a munka főkép az iro- 
dalomban található adatok összehalmozása, mindazáltal igen becses mű, azon egy- 
szerű okból, mert Erdély triasz- és juraképződményeiről eddigelé ez az egyetlen 
összefoglaló sztratigrafia. 
