NÉHÁNY RENDELLENES AMMONITESRŐL. 1 ia) 
nemével vagy egyes csoportok speciális rendellenességeivel foglalkoznak, 
mint pl. ToRweuIsT-é." 
. — ExGEL a sváb Jurában előforduló rendellenességeket a következő 
négy csoportban foglalja össze: 1. születésüktől fogva korcs ala- 
kok (cvAmmonitenkrüppel ab ovos); 2. bastard és senilis alakok ; 
3. tulajdonképeni beteg alakok; 4. sérült ammonitesek. Ezek 
az esetek végeredményben két főcsoportra vezethetők vissza; az egyikbe 
tartoznak az egyén fejlődésében mutatkozó (ontogenetikus) 
rendellenességek, a másikba pedig atörzsfejlődéstani fontos- 
sággal bíró rendellenességek. A kettő között állanak azok a 
senilis jelenségek, a melyek egyének vagy nemek életének végén lépnek 
ugyan fel, de a melyek bizonyos körülmények között törzsfejlő- 
déstani fontosságúakká lehetnek. 
Az elég gazdag magyarországi ammonites-anyagban hasonló rend- 
ellenségekről eddig még kevés irodalmi adatunk van. A csernyei eryci- 
tesek kanyarulatainak bizonyára törzsfejlődéstani vonatkozással bíró 
alakbeli megváltozásán kívül? alkalmam volt a közelmultban a piszkei 
felső-liászból olyan lytoceras-fajt leírni, a melynél senilis jelenség gya- 
nánt szabadon álló, a többi kanyarulattal nem érintkező lakókamra 
észlelhető." Ezenkívül felemlíthetem itt még az alsórákosi alsó-liászkorú 
faunában leírt Arietites carenatus Fuc. sp. var. antigua kamravarratá- 
ban mutatkozó fejlődésbeli rendellenességet is, a melyet a varietás leírásá- 
nál" annak egyik megkülönböztető jellege gyanánt tekintettem. Ez a 
jelleg valószínűleg szintén egyéni rendellenességnek tekinthető, a 
mennyiben ez az egyén fejlődésének előrehaladottabb fokán eltér a typus- 
tól s eltérése a kamravarrat megváltozásában nyilvánul. 
A mostani alkalommal az említett adatokat néhány, a tatai acan- 
thicus rétegekből származó aspidoceras-on észlelt rendellenességgel 
bővíthetem ki." Ebből a gazdag faunából ugyanis három olyan aspi- 
doceras került elő, a melyeknél a sipholobus többé-kevésbbé oldalra 
tolódott, a nélkül azonban, hogy a ház alakjában eltorzulást lehetne 
észlelni. Az egyik, mintegy 20 em. átmérőjű Aspidoceras acanthicum 
1 Die degenerierten Perisphinctiden d. Kimmeridge von Le Havre. (Abh. d. 
schweiz. Pal. Ges. Bd. XXIII. 1896.) 
2 PRIsz : Az Ék-i Bakony idősb jurakori rétegeinek faunája (Földt. int. évkönyve 
XV. k. 1904). 
3 Szabad lakókamrás lytoceras-faj a felső liászból (Földt. Közl. 1908. XXXVIII. 
4 A nagyküküllőmegyei Alsórákos alsó-liászkorú faunája (Földt. int. évkönyve 
XVI. k. 1908) p. 348. X. tábla 7. 7a b ábra. 
5 A tatai Kálváriadomb geologiai és palaentologiai viszonyainak feldolgozá- 
sával az egyet. föld- és őslénytani intézetben KocH NÁNDOR úr jelenleg foglalkozik ; 
a szóbanforgó aspidocerasok leírás céljából való átengedését az ő szivességének 
köszönöm. Ugyancsak tőle valók a faji meghatározások is. 
