176 IRODALOM. 
A mésztufa-rétegeket lösz-szerű diluviális agyag borítja, e fölé pedig 
jelenkori törmelék telepszik. 
A jelentés harmadik része a hidrogeologiai viszonyokat tárgyalja. 
A bizottság megállapíthatta, hogy az alagútba szivárgó vizek kétségtelenül a 
fölszinről s nem a mélységből erednek. E talajvizek egy része természetes 
csapadék, más része pedig a használati és javarészben fertőzött vizek össze- 
szüremléséből származik. 
A Várhegy fő vízgyűjtő üregei a régi sziklapincék (mintegy 60), melyek- 
nek vízállásáról a jelentés táblázatos kimutatást közöl. Az ezekben fölgyülemlett 
víz egy része leszivárog a budaimárgáig s ennek homokosabb padjai mentén 
tovább folyik a dölés irányában az alagút felé. Dr. EmszT KÁLMÁN vegyi vizs- 
gálatai kimutatták, hogy a pincebeli talajvizek és az alagútban lecsepegő víz 
közös eredésüek. Utóbbi vegyi összetételénél fogva romboló (oldó) munkát 
is végez. 
Ezután a budai alagút és a várhegyi pincék vizeinek vegyi elemzése 
következik táblázatos kimutatásban. 
A negyedik részben a vizsgálatokat összegezi a bizottság s arra utal, 
hogy a víztelenítés kérdésének megoldásánál okvetlenül számolni kell azzal a 
körülménynyel, hogy az alagút felé szivárgó víz sok meszet rak le. A boltozat 
és a hegytest között lévő régi vízréseket, valamint a kövekkel szárazon kirakott 
hézagokat a szénsavas meszes víz idővel bekérgezte s így lassanként maga 
előtt zárta el az utat. Éppen ezért a végrehajtandó javító munkálatokat azzal 
kell kezdeni, hogy az alagút falától az odaszivárgó vizeket elvezessék. 
A rendkívül nagy gonddal és sok fáradsággal készített jelentést öt igen 
jól szemléltető tábla kiséri, melyeken a várhegyi pincék és üregek térképe, 
a Várhegy hosszanti szelvénye, továbbá az alagút és aknájának szelvényei 
láthatók. 
A műszaki véleménynyel karöltve, ez a jelentés bizonyára a javítási 
munkálatok helyes heresztülvitelére fog vezetni. —s. 
(2.) Cvisxó, J. Entwicklungsgeschichte des FEisernen Tores. Petermanns 
Mitteilungen. Erg.: H. Nr. 160; 1908, p. 1—64. 2 térképpel, 9 kép- 
pel és 831 szöv. ábrával. 
A Vaskapu legnagyobb részének kifejezett V-formája van. Magasan a 
V-alakú bevágás fölött egy pliocén völgyfenék látható, széles sík képében. Való- 
szinű továbbá egy miocén előtti völgy nyomainak a megléte is. A V-alakú 
völgybevágásban hét pliocén, diluviális és récens terraszt lehet megkülönböztetni. 
Az alsó Duna területén kétféle mozgást kell mint a völgyfenék és terrasszképző- 
dés okait fölvenni. Az egyik ok fiatal tektonikai mozgásokban rejlik, a melyek 
lokálisan és regionálisan nyilvánulnak; a másik pedig egy általánosan, ritmu- 
szosan ható mozgás, mely a pliocén óta lassankint 7—8 völgyfeneket és ter- 
raszt hozott létre. A Vaskapu fejlődésének történetét főleg kétféle ok befolyá- 
solta: a neogen és diluvialis szinlők negativ eltolása és a postmiocén tekto- 
nikai mozgások. 
