IRODALOM. 17(7E 
A Vaskapu fejlődéstörténete két periodusra szakad; az egyik a felső 
mediterrán emelettől máig tart s ezt teljes biztossággal lehet követni, a 
másik a felső mediterrán emelet előtti időszak, a melyről csak kevés tény 
maradt fönn. 
1. Úgylátszik, hogy a második mediterrán emelet idejében a Vaskapu 
kész áttörési völgy (Durchbruchs-, Durchgangstal) volt, mely mint tenger- 
szoros a pannoniai medencéből a román medencébe vezetett. A szármát-meoti 
idő alatt lépnek föl az első hullám- vagy redőformájú mozgások, a II. medi- 
terran emelet lerakódásai a belső medencékben mélyre lesülyesztettek, ezek 
között pedig fölemeltettek és leerodáltattak s ugyanabban az időben ment 
végbe a tengerszoros átalakulása a Vaskapu széles, cérett, pannoniai völgyébe. 
Ezekhez a hullámos mozgásokhoz járult a szinlők negativus eltolása is. 
Genetikai szempontból a Vaskapuban három különböző szakaszt s azon- 
kívül az említett belső medencéket lehet megkülönböztetni: 1. Golubáctól 
Donji Milanovacig tisztán eróziós völgy; 2. a Poreéka torkolatától Orsováig 
terjedő szakasz nagyjában az ismert hosszanti diszlokációt követi; 3. a leg- 
fiatalabb (pannoniai, postpanunoniai) szakasz, a Sip szoros, a mely epigenetes ; 
4. apró tektonikai belső medencék. 
II. A felső mediterran emelet előtt is volt ennek a területnek egy duna- 
előtti völgytörténete. Szárazföld és hegység volt a kréta után; az erózió mű- 
ködött és völgyeknek kellett képződniök. Az egész területen széles miocén- 
előtti völgyeket találunk, a melyekbe a felső mediterrán tenger behatolt. Ilyen 
völgy volt az is, a mely a Vaskapu tengerszorosává alakult át. 7 
(3.) Gürrcn, GEoka: Leitfossilien. Ein Hilfsbucn zum Bestimmen von 
Versteinerungen bei geologischen Arbeiten in der Sammlung und 
im Felde. Erste Lieferung. Kambrium und Silur. 1—95.1. 28 táb- 
lával; Berlin, 1908. (14-80 Mark.) 
Remek kiállításban s úgy látszik, a cél helyes szolgálatában meginduló 
nagyszabású kézikönyvnek igérkezik GüRrcH munkája. Az első rész bevezető- 
jében szerző a evezérkövületv fogalmával foglalkozik. Megkülönböztet egyrészt 
olyan tipusokat, melyek kormeghatározásra kevéssé vagy éppenséggel nem 
alkalmasak (persistens, indifferens, diffluens, variáló és permutáló tipusok), 
másrészt olyanokat, melyek erre a célra alkalmasak (terminans tipusok, több- 
kevesebb eltéréssel pedig aberransok). A. bevezetés után a geológiai formációk, 
majd pedig az archeozoikum és paleozoikum szervezeteinek az átnézete követ- 
kezik. Azután áttér előbb a kambrium, majd pedig a szilur fontosabb és 
jellemző kövületeinek az ismertetésére. Szabatos, rövid, könnyen érthető leírá- 
sait a mesés szépségű táblák illusztrálják. Ez a könyv mindenkinek igen 
ajánlható. —s. 
(4.) Kossmar, F. Palüogeographie. (reologische (xeschichte der Meere 
und Festlünder. Mit 6 Karten, 136 Seiten. Sammlung Göschen Nr. 406. 
Az utóbbi időben számos geologiai munkában azt a törekvést lehet 
észlelni, hogy sztratigrafiai adatok alapján egyes geologiai időszakokon belül 
