188 TÁRSULATI ÜGYEK. 
ból a kornai templom felé lenyúló gerincen végig liparittufa van feltárva, a mely 
a Csetátye közelében erősen bontott, de a gerinc vége felé már nincsen bontva 
s itt látható, hogy a tufa maga is, a mely azon üde darabokat bezárja, szintén 
igen sok amphibolkristályt tartalmaz. Ez a körülmény is megerősíti azt, hogy úgy 
ezen tufa, mint a bezárt darabjai a Kirnik vulkánjából származnak, még pedig 
annak egy korábbi kitöréséből. Tehát itt is, mint az Érchegység más pontjain is, 
a vulkán korábbi működése basisosabb volt, mint a későbbi kitörés. 
Ámbár elismeri a petrografusok ama nézetének jogosultságát, hogy a kőzetek 
kovasav-tartalmának csökkenésével a kétségen kívül egy vulkántól származó kőze- 
teket is külön névvel jelöljék meg, mint fölvevő geologus a kőzeteknek ily módon 
való szétválasztását kivihetetlennek tartja, mert a fölvétel alkalmával nem áll ren- 
delkezésre chemiai analysis, eltekintve attól, hogy egy vulkán termékei között a 
szélső határok között mindenféle átmenet létezhetik. Az ily területeken gyűjtött 
kőzetpéldányokat a laboratoriumban szépen be lehet osztani különböző kőzetfajok- 
hoz, de a természetben ez lehetetlen. Ezért a vulkáni területek fölvétele alkal- 
mával meg kell elégedni azzal, hogy kijelöljük a főtypusokat. 
Hogy a színes alkotórészek, nevezetesen a biotit és amphibol alapján e 
területen a harmadidőszaki erupciós kőzeteket nem mindig lehet szétválasztani, 
bemutat két kőzetpéldányt Szelistye környékéről, melyek nemcsak egy vulkán ter- 
mékei, hanem kétségtelenül egyszeri kitörés lávájából is származnak. Az egyik 
telve van biotittal s amphibol alig van benne; míg a másikban az amphibol ural- 
kodik s biotit alig van benne. E kőzetek egy alig 500 m hosszú és 250 m széles 
lávaárból származnak s egymástól alig 250 m-re voltak gyűjtve. Az amphibolos 
és biotitos kőzet között pedig minden átmenet megvan. 
A liparitok korára vonatkozólag pedig kizártnak tartja, hogy azok kréta- 
korúak lennének. Az Érchegység déli részében ugyanis a liparittufa és lávaár a 
mediterrán-rétegek alsó szintájába be van települve s annak alsó részét még át is 
töri. A mediterrán legmélyebb rétegétől a kövületektől igazolt felső mediterránig 
oly lassú az átmenet, hogy éles határt szabni sehol sem lehet. E réteg-complexus 
alsó része talán lenyulhat még esetleg az oligocénbe, de semmi esetre sem a felső- 
krétába, a mint azt br. Nopcsa föltételezte. A felsőkrétától a felsőmediterránig 
mindenesetre történtek oly változások e medence területén, melyek a rétegek 
képződésében élesebb különbségeket eredményeztek volna. Ismertet Tresztya kör- 
nyékéről egy szelvényt, a melyen látható, hogy a liparittufa a mediterrán réteg- 
complexus alsó szintájának felső részén az agyagrétegek közé van betelepülve. 
Fölötte az agyagréteg nagymennyiségű Globigerina bilobata és Gil. trilobata fajo- 
kat tartalmaz. Az agyagrétegre nem messze már a dacit leple települ, míg kissé 
északra lajtamész van közvetlenül a dacitlepel alatt. Azt hiszi, hogy nem csalódik, 
a mikor a globigerinás réteget az alsómediterrán legmagasabb szintjének tekinti. 
Ezek alapján az Érchegység liparit-erupciót is a mediterránba, még pedig az alsó- 
mediterrán felső részébe kell helyeznie. Az Érchegység különböző pontjain meg- 
győződött arról, hogy a különböző kőzetek erupciói nem teljesen ugyanegy időben 
törtek fel, hanem a különböző területek szerint volt némi időbeli különbség közöttük, 
de ez nem volt akkora, hogy a liparitok erupcióját a fölső krétáig visszavigyük. 
Dr. SCHAFARZIK FERENC elnöklő másodelnök megköszönvén dr. SZÁDECZKY 
érdekes előadását, vonatkozással az előadónak abbeli nézetére, miszerint a veres- 
pataki rhyolithok — már az utóbbi időben felsőkrétakorúnak kijelentett eruptivu- 
mokhoz hasonlóan — szintén ebből az időből származók lehetnének, valamint 
továbbá tekintettel arra, hogy előadó a verespataki rhyolithban bizonyos pneuma- 
tolitikus ásványképződményeket is megfigyelhetett, közölte, hogy a tőle jól ismert 
