190 TÁRSULATI ÜGYEK. 
viviparák és a Dreissensia Miinsteri a jellemző fajok. A két faunát együtt csak a 
hidvégi bányában találjuk meg. A felső szintájat egy tetemes vastagságú szürke 
agyagréteg alkotja, mely Bibarcfalvától Hidvégig mindenütt vagy a partszéli homokos- 
tufás rétegekre, vagy a mélyebbvízi homokos képződményekre van települve. 
Minthogy úgy HERBICH és NEUMAYR, mint később LŐRENTHEY is a vivipará- 
kat tartalmazó homokos lerakodásokat vették a legfölső szintájnak, több szelvényt 
mutatott be, melyeken világosan lehetett látni, hogy úgy a homokos-tufás, mint 
a homokos képződmények fölött mindenütt ugyanazon szürke agyagréteg települ 
nagy vastagságban, melyet előadó a legfölső szintnek vett. Így például a bodosi 
völgyben a viviparáktól és a Dreissensta Münsteritől jellemzett homokra több mint 
100 m vastag szürke agyag települt. Hasonlóan látható ez Hidvégen is, hol az 
említett kevert faunát bezáró homokra mintegy 60—80 m vastag szürke agyag- 
réteg települt. 
A levantei képződmény két szintájban tartalmaz művelésre méltó lignit- 
telepeket: az alsó csak Köpecről ismeretes az alsó szintáj aljáról. A fölső lignit- 
telep a homokos-tufás szintáj fölső részében van és ide tartozik az e területen 
ismeretes többi számbavehető lignitelőfordulás. 
Dr. LŐRENTHEY IMRE megjegyezte, hogy az ő szinti beosztása legjobban 
Bupai JózsEF beosztásával egyezik meg, bár ez petrografiai, míg ő paleontologiai 
alapon végezte az osztályozást. PáLrrYval szemben hangsúlyozta, hogy ő ma is az 
alsó édesvízi — lignit-tartalmú — rétegeket (Köpec, Vargyas, Bodos), mint mélyebb 
szintet elkülöníti a fölötte lévő növénylenyomatos ostracodás és (Cardium Fuchs 
dús palás agyagoktól; a mit a településen kívül az is indokol, hogy az alsó édes- 
vízi szint rögei zárványok e cardiumos rétegekben és az ebbe települt és ezt áttörő 
brecciákban. PáLrrv középső szintje nem valószínű; ő ugyanis a partok mellett 
bithyniákat, dreissensiákat, valvatákat és neritinákat stb. tartalmazó rétegeket 
tételez föl, mint üledékeket, míg a mélyebb pontokon ugyanekkor viviparák és 
Dreissensia Münsteri jellemezte rétegek ülepedtek le PÁLFY szerint. Ilyen bithyniás, 
valvatás és neritinás rétegek mint középsők — a cardiumos rétegek fölött -— nin- 
csenek egyáltalában; a viviparás és Dretssensia Minsteris rétegek pedig éppen nem 
a mélyebb helyeken, hanem ellenkezőleg a partok mentén, a medence szélein 
vannak kifejlődve a Perzsányihegység K, a Barótihegység K és a Bodokihegység 
Ny-i oldalán is mindenhol. E szerint legtöbb helyer a cardiumos és ostracodás 
rétegekkel kapcsolatban, ezek fölött találhatók; amit fölszólaló PáLFY hiányos szel- 
vényével is igazol, például a hidvégi Dirisenpatak föltárásával. LŐRENTHEY legfölső 
szintje az a löszszerű homok, melyet BupaArI lösznek is vesz ; fölszólaló szerint azon- 
ban ez nem diluviális lösz, hanem levantei üledék, amennyiben Mastodon arvernensis 
fogat tartalmaz, azonkívül tele van viviparákkal és ideális megtartású Dreissensia 
Münsterível. LŐRENTHEY PárFYval szemben hangsúlyozta, hogy nem két szintben, 
hanem mind a háromban van lignit. Végül kijelentette, hogy ő szinti beosztásá- 
nál a levantei képződményeknek összes háromszéki előfordulását vette tekintetbe 
úgymint a Perzsányihegység K, a Barótihegység Ny és K, valamint a Bodoki- 
hegység Ny-i oldalán lévőket és ezek alapján szinti beosztásán — legalább eddig- 
elé — nem látja szükségesnek változtatni. 
Dr. Lóczy LaJos megjegyezte, hogy aránylag kis területen szerzett ered- 
ményeket nem szabad általánosítani. A jelen esetben a kérdés csak akkor lesz 
eldönthető, ha neincsak a kis köpeci medence s többi említett rész, hanem az 
egész nagy medence minden részében teljesen ismertetve lesz. 
