A TATAI KÁLVÁRIADOMB FÖLDTANI VISZONYAI. 263 
azonban tartanunk azt, hogy a mediterrán juraövben a Terebratula 
Aspasia MEwEGn. kifejlődésének tetőpontját a középső liászban éri el, 
s hogy a tatai vörös crinoideás mészkövekben mellette — bár közelebb- 
ről meg nem határozható — de határozottan a középső liászra utaló 
más alakok nyomait is észleltem. Már ezek a tények is igazolják e 
mészköveknek a középső liászba tartozását, de erre az eredményre vezet 
a települési viszonyok megfigyelése is. Alattuk legtöbb helyen a cBuck- 
landiv szintbe tartozó mészkövek, míg fölöttük a déli kőfejtőben és a 
zsidó temető előtt alsó dogger mészkövek vannak. Ezt tekintetbe véve; 
mészköveinket csak a középső vagy fölső liászba helyezhetjük. A fölső 
liász képződményei a Magyar Középhegységen belül egészen más fácies- 
beli és faunistikai kifejlődésűek, úgy hogy ezeknek szem előtt tartásá- 
val a szóban forgó vörös cerinoideás mészköveket a középső liászba 
soroljuk. A közelebbi szint pontos megállapítására gyűjtésünk nem elég- 
séges ugyan, de az analogiák alapján ezek a rétegek inkább a középső 
liász alsó részére utalnak. 
Alsó dogger. Barnavörös színű, gumós, tűzkőtartalmú mészkő. 
Azokat a barnavörös színű mészköveket soroltam ide, melyek a 
Kálváriadomb területén a középső liászkorú erinoideás mészkő fölött 
néhány kis foltban észlelhetők. Az eddig tárgyalt mészkövektől már 
sötétebb vörös színükkel is elütnek, de jól jellemzik a bennük föllépő 
világosabb színű és tömöttebb szövetű gumók is. Vékonycsiszolatban e 
mészkövek is durva szemcsés szövetűek. Mikrofaunájuk igen gazdag és 
változatos, erinoideákban és foraminiferákban dús. Kis darabon föltárva 
a déli kőfejtő déli oldalán a középső liász mészkövekre települve talál- 
juk őket, ezenkívül a kőfejtő előtt a városi kút felé néhány lépésnyi 
területen szintén fölületre bukkannak. Határukat a kút felé vékony tűz- 
kőréteg jelzi, mely fölött már a neokom mészkő következik. Igen kicsi, 
alig néhány négyzetméternyi darabja tünik elő a zsidó temető előtti 
felső gödör északnyugati oldalán a középső liász rétegek közé mintegy 
beleékelve és még egy kis darabkája a Hullám-utca szélén, az ÉÉNy 
DDK-i irányú hosszvetődés mentén a neokom mészkő közvetlen szom- 
szédságában. Tűzkövek az utóbbi helyeken nem észlelhetők. Függőleges 
elterjedésük igen csekély, felületre bukkanó rétegeik vastagsága alig 
!/2 méter, a deli kőfejtőben pedig legföljebb 1—1!2e méter. A déli kő- 
fejtő előtt föllépő tűzkő téglavörös színű, helyenként sárga, vagy fehéren 
foltos. Több vékonycsiszolatát vizsgáltam át mikroszkopium alatt, de 
semmi olyan nyomot sem találtam, a mi szervezetek jelenlétére engedne 
következtetni. 
Kövületek e mészkövekben nem gyakoriak, csak néhány példányt 
