320 D: GAÁL ISTVÁN 
A hunyadmegyei sósforrások közül a romoszit, (Szászvárostól 
K-re) és tordosit (Szászvárostól Ny-ra) CzEgELius D. munkájában" 
(1854) találjuk legelőször fölemlítve. Majd nyomát találjuk annak," 
hogy 1860-ban dr. Szazsó Isrván, Hunyad vármegye akkori physicusa 
buzgólkodik a dévai sósvíz értékesítése körül. 
HuwrauvY Janos ? (1865) és BERNÁTH Józser " (1880) egyszerűen csak 
megismétlik a régebbi fölemlítést. 
Dr. HAwNkó Virmos volt az első, a ki a dévai hideg sósforrásokat 
beható tanulmánya tárgyává tette." Vizsgálatai szerint ca Várhegy 
oldalán három nyiláson át vastag sugarakban nagy mennyiségű 
víz tör elő... Lefolyása nem lévén, a sós víz nagy területet beposvá- 
nyosít . . . A forrás vize sós izű, kristálytiszta, szagtalan . . ., Közelben 
sókivirágzás látható. HANkó vegyelemzési adatait alább közlöm. 
Úgy látszik, ez idő tájban talán HANkó értekezései révén az ento- 
mologusok érdeklődését is fölkeltette a dévai sós mocsár. Adataiknak 
közlését főként azért tartom itt helyén valónak, mert hiszen kutatásaik- 
nak egyik érdekes eredménye: a belföldi sósvizek recens faunájának 
eredetéről szóló magyarázatuk geologiai érdekű is lehet. 
Bizrz E. régi munkáját" nem tekintve, Dapav Jenő foglalkozott 
bővebben a dévai sósvíz faunájával. Innen 15 nembe tartozó 19 faj 
protozoát, 5 nembe tartozó 5 faj rotatoriát, (a többek közt a 
csak tengervízből ismert Brachionus Muelleri, EHRBG.-t), 2 nembe 
tartozó 2 faj copepodát (köztük Canthocamptus Treforti n. sp.-t) 
sorol föl. Manrász JózsEF "7 a specialisan sós talajon előforduló coleop- 
tera fajokon kívül fölsorolja a sósvizekre jellemző (oelambus enrca- 
grammus, Anms., Ochthebius marinus, Px. és 0. punclatus, STEPH. 
bogarakat is. 
Végül — az eddigi irodalom teljes összefoglalásával dr. EwnTz 
1 CzZEKELIUS DÁNIEL: Die Verbreitung der Salzguellen und des Steinsalzes 
in Siebenbürgen. (Verhandl. u. Mitth. d. siebenbürg. Vereins für Naturwiss.) Nagy- 
szeben, 18554. p. 39—56. 
2 Dr. Hankó ViLmos: Hunyadmegye ásványvizei. (Értekez. a term.-tudom. 
köréből. A Tud. Akad. III. o. XIII. k.) Bpest, 1883; s még részletesebben : sA dévai 
hideg sósforrás chemiai elemzése.s (Dévai állami főreáliskolai Értesítője 1882/3. 
tanévről.) 
3 Konyhasós vizek. (Magyar birodalom természeti viszonyai. III. k.) Bpest, 
1865. p. 162. 
4 Erdély konyhasóvizei. (Földt. Közl. X. k.) 1880. p. 200—217. 
5 Idézett munkái. — A dévai Értesítőben részletesebben ismerteti. 
6 Der Sehlossberg bei Déva in entomologisecher Beziehung. (Verhandil. u. 
Mitth. a. Siebent. Vereins f. Naturwiss.) Nagyszeben, 1851. 
7 Déva bogárvilága. (Orv. természettudományvi Értesítő XX. köt.) Kolozsvár, 
1898. p. 41. 
