326 D! GAÁL ISTVÁN 
Mintegy 4 m. átlagos mélységben tehát az előbb említett folyami 
kavics üledékre bukkanunk, melynek anyagában a közeli és távoli kör- 
nyék kőzeteinek minden fajtája föllelhető. Kövület egyetlen rétegből 
sem került elő. 
Ennek a kavicsnak fekvője kékesszürke, finom iszapos agyagos 
márga, melyben igen vékony, csillámos, kék-lomok rétegecskék is van- 
nak. Rajta állván a talajvíz, a fúró fölhozta anyag lágy, tésztanemű 
volt, de az említett vékony csillámos rétegekből is lehet a tályag palás 
szerkezetére következtetni. Sósavval élénken pezseg. Megszáradva igen 
szívós ; kézzel nehezen törhető. Az iszapolás után visszamaradt anyag- 
ban — futólagos áttekintésnél — kövületek nyomát nem észleltem. 
Úgy vélem, hogy ezek szerint nem lehet kétségünk az iránt, hogy 
tipusos mezőségi sóagyaggal van dolgunk. Mert hiszen az a körülmény, 
hogy a 9. sz. és 13. sz. (éppígy a mellette levő 12. sz.) fúrólyuk víz- 
próbájában a szokottnál jóval nagyobb mennyiségű konyha- 
sót mutattak ki, utolsó kétségeinket is eloszlatja." 
Végül igen alkalmasnak tartom e helyet KocH professor szavainak 
idézésére : 
(Az erdélyi sótelepek tehát a mezőségi rétegek középső szintájába 
esnek, jóval közelébb azonban az alsó, mint a felső határhoz . . . Hatá- 
rozottan tévesnek tartom tehát korábbi kutatóknak abbeli véleményét, 
miszerint az erdélyi kősó nem egy- és ugyanazon geologiai szintájba 
tartoznék.) ? i 
A fúrásokból nyert sósvíz vegyi összetételére alább még bővebben 
visszatérek, most pedig a teljes geologiai kép kirajzolása okából a 
szarmata korszak képződményeit ismertetem. 
Az irodalomban FicHTEL az első. a ki néhány dévai szarmata kö- 
vületet fölsorol. Majd NEUGEBOREN," de főleg SruR" gyűjtött itt. Az 
ujabb kutatók azonban csak az eruptiv képződményeket búvárolták, mig 
az iüledékeseket kevés, vagy éppen semmi figyelemre se méltatták. 
Pedig — főként a Dévától D-re elterülő alacsonyabb hullámos térsé- 
gen — mindenütt szarmata lerakódások terülnek el a fölszinen. S míg 
itt durva homokot, márgát és kevés gipszes sárga agyagot látunk, a 
1 Az, hogy a tőszomszédos 13. sz. és 14. sz. fúrólyukakból nyert víz édes- 
víznek mondható — a mit ugyancsak saját tapasztalatom után mondhatok, miután 
a vegyelemzés adatait nem közölte a vizsg. állomás — nem zavarhatja meg kifor- 
mált véleményünket, miután ezekben úgyszólván tisztán Maros vízről lehet csak szó. 
2 Az erdélyrészi medence . . . stb.: p. 69. 
3 Eine neue Fundstütte tertiürer Conchylien. (Verh. u. Mitth. d. siebenb. 
Vereins f. Naturw.) Nagyszeben, 1852. p. 106—108. 
4 Über das Tertiárland im südwestl. Siebenbürg. (Jahrb. d. k. k. geolog. 
Kkeichanst. XII.) Wien, 1861. p. 59—62. 
