330 Dr GAÁL ISTVÁN 
nél előforduló kavics-terrasz, mely a sósmező szintje fölött mintegy 
8—10 m vastag rétegben tünik elő. 
Ennek a terrasznak tövéből tört elő a dévai hideg sós forrás. 
x 
A geologiai viszonyok részletes tárgyalása tetemesen egyszerűbbé 
teszi a Várhegy tövében volt sósforrás magyarázatát. Ehhez már most 
csak a helyszinének talajviszonyait kell ismernünk. 
Szolgáljon magyarázatul a 2. rajz, melyet az 1907. évi november 
havában — tisztán tudományos érdekből saját költségemen — lemélyíi- 
tett aknám tanulságai alapján készítettem." 
A mint a szelvényből látható, 2 m mélységig durva sárga homo- 
kot és kisebb fajta kavicsot találtam. Ez alatt az 5. méterig kékes iszap 
következik; benne, (különösen fekvője felé) gyakori a nagy kavics, a 
mely teljesen megegyezik a 19. sz. — s ezzel együtt valamennyi — 
fúrás kavicsával. S miután fekvése és vastagsága is megegyező, egy- 
szerűen faciesének tekintendő. A leírás teljessége kedvéért megemlítem, 
hogy a legkülönfélébb fajta kavicson kívül kék agyag és lignit darabok, 
obsidián szilánkok is kerültek ki belőle. Jellegét mégis leginkább vízi 
növények szenesedő törmeléke, valamint a következő mollusca fauna 
adja meg : 
Helix lutescens, Rssm. (gyéren). 
Planorbis cornu, BRowxGw. (nagy mennyiségben). 
( spirorbis, L. juv. (ritka). 
Valvata antigua, Sow. (igen gyakori). 
E legutóbbi faj, melynek meghatározását dr. Soós LasJos kedves 
barátomnak köszönöm, különös figyelmünkre érdemes zoogeografiai 
szempontból. Eddig ugyanis csak Nyugat- és Közép-Európából s külö- 
nösen a bajor Elő-Alpok nagy tavaiból volt ismeretes.? Hazánkra nézve 
teljesen új. 
Igen figyelemre méltó volt továbbá az a jelenség, hogy a sárga 
homok és kék iszap határán, tehát már a második méteren 
bőven ömlött a sósvíz, úgy, hogy munkásaimnak ugyancsak dolgot 
adott a szivattyúzás. 
Az 5. métert elérve, előbb meglehetősen mállott, majd pedig tel- 
jesen ép kőzetből álló hömpölyön haladtunk le, mintegy 05 m vastag- 
ságban. Könnyű volt róla meggyőződnöm, hogy az 5—15 kg súlyú 
1 Talajfúróm az 5. méternél megakadt s ezért mélyítettem le az aknát 
2 L. WESTERLUND: Fauna palgarctica. Binnenconchylien. VI. p. 132. — és 
CLESSIN : Molluscafauna Deutschlandes, p. 458. 
