342 Dt SZÁDECZKY GYULA 
4. A Csetatye Boiról eredetileg is rhyolithnak nevezett kékes- 
szürke és fehéreres, tehát a vajdojaihoz hesonló kőzetet, melyben szin- 
tén van kevés nagyobb guarc, de többnyire szétszakadva. 
5. HeRsicH gyűjtéséből származó (549. sz.) kirniki ép rhyolithot, 
melyben a likacsokon kívül egy irányban húzódó utólagosan kitöltött 
repedések látszanak. (Ouarerhomboéderei 10 mm nagyságot is elérnek, 
fehér földpátjai pedig elég épek. 
6. PosrpwYy-tól származó 71. számú xzöldkőszerű amphibolban sze- 
gény guarctrachyt typus a kath. templom alatt, jelzésű rhyolithot, 
melynek tömör zöld alapanyagában egész 2 em-re is megnőtt guarc- 
szemek, chlorittá változott biotit, apró, 1-5 em hosszúra is megnőtt 
magnetit oktaéderek és szemek, továbbá sárgás-fehér mállott, higított 
sósavval élénken pezsgő, földpát kristályok és gyéren 5 mm hosszú, 
amphibol-alakú, zöld, körömmel karcolható pseudomorphosák vannak. 
7. Az Erdélyi Nemzeti Múzeum gyűjteményében 289. sz. alatt 
levő, HERBIcH-től gyűjtött, előbbihez nagyon hasonló, valószinűleg ugyan- 
onnan származó zöldes alapanyagú, chlorittá változott biotitot és agyaggá 
alakult amphibolt tartalmazó kőzetet. 
8. PosEpwxy gyűjtéséből származó 70. sz. camphibolban szegény 
guarctrachyt, Lety Kosiurev megnevezésű elég ép, csak kevéssé likacsos 
rhyolithot, melyben sem amphibol, sem biotit nem látszik, guarcai azon- 
ban 1 cm-re is megnőttek. 
9. (6. Poszpwy. Ouarctrachyt Verespatak, Affinis hegyi megneve- 
zésű, ép, sűrű, fehér, kevés szürke sávos rhyolithot, melynek guarcai 
csak ritkán érik el az 1 cm nagyságot és ércekkel, mint valamennyi 
idevaló kőzet, úgy ez is hintve van. 
10. Végül megvizsgáltam az abrudbányai m. kir. bányamérnöki 
hivataltól 1908-ban az Erdélyi Nemzeti Múzeum ásványtárának küldött 
rhyolithokat) (bányász elnevezés szerint dacitokat). E gyűjtemény a 
Csetatye és Kirnik testének a Szent-Kereszt altáró szivébe eső anyagát 
tartalmazza és pedig az előbbiből 44, az utóbbiból 11 drb rhyolithot. 
Nagyon becses ez az anyag, mert származásuk helye 1 : 2880 mértékű 
térképlapon pontosan meg van jelölve. Ezek a rhyolithok mind fehér, 
vagy legalább világos szinűek, bennük az alapanyagnál jóval csekélyebb 
mennyiségű, porphyrosan kivált guarc, ép vagy muscovitosan elvált 
földpát vagy ezek töredéke látható. Fehér csillám, a mi az eredeti biotit 
elmállásából származott, csak kevés és leginkább a szélekről származó 
rhyolithban fordul elő. 
Ez a gyűjtemény kapcsolatban a térképpel nagyon szépen mutatja, 
hogy a Csetatye rhyolith-tömege sok idegen homokos kőzetet is zár 
magába és hogy a rhyolith is utólagosan szétszakadt és ennek követ- 
keztében tömegében brecciás erek támadtak (12. sz.) melyekbe az érce- 
