VERESPATAK KŐZETEIRŐI. 343 
ken kívül szénsavas-calcium, -magnesium, -mangánból álló idegen anyag 
is beszűrődött. 
Ezzel az összeszakadással együttjár a  nagyobbfokú elmállás, 
kaolinosodás, muscovitosodás is. A repedéseket és üregeket nagyobb 
guarekristályok bélelik ki (21. magántömzs, K-i vágat), másutt pedig 
(17) apró, 1—2 mm-nyi adulárok rózsaszinű mangánércek (rodochrosit 
és rhodonit) töltik ki a rhyolith-darabok között támadt hézagokat (22). 
Nevezetes dolog, hogy egyes helyeken a szétszakadt rhyolith épen, üde 
földpátokkal maradt meg. Ez az oka annak, hogy a bányászok a Cse- 
tatye rhyolitjának épebb D-i részét kemény dacil néven különválaszt- 
ják a mállott nagyobb É-i és ÉK-i résztől. 
A Rosáca (Csetátye Ny-i részén) É-i vágatának lágy dacito-jában 
(34) a repedés töltelékben ércen és guarcon kívül apró 1—2 mm.-nyi 
dolomit-rhomboéderek vannak, melyek igen apró subindividuumokból 
épültek föl. Miután ezek a dolomitok guarcra rakódtak, a carbonat- 
képződés a successiónak utolsó pházisaként mutatkozik itt is. 
A Kirnik rhyolith-tömegének K-i és É-i széléről származó rhyolithok 
mind sűrű, mállott fehér kőzetek, melyek guarcszemei 1—2 mm-nél 
ritkán nagyobbak. Elhalványodott biotitok is látszanak ezekben, a mi a 
többivel szemben bázisosabb jelleget ád e kőzeteknek. Az összes kirniki 
rhyolithok közül csak a Ny-i oldalról, a tömeg szélétől távolabb, be- 
felé eső helyről (16 az Affinis láfonyásj K-i vágat végéről) származó 
kőzetben van nagyobb porphyros guarckristály. A Kirnik rhyolithjának 
(a bányászok szerint lágy dacit), mállott állapota valószinüleg összefüg- 
gésben áll ennek K-i részén lévő híres katroncatömzszsel. 
A mikroskopiumi vizsgálat eredménye. 
Földpát. 
A rhyolithokban mikroskopiummal látható földpátok többnyire 
szétszakadt töredékeknek bizonyulnak annyira, hogy némely csiszolatban 
egyáltalában nem találunk kristályos körvonalú földpátot, hanem csupán 
szilánkszerű töredékeket (Vajdoja felső része). Fénytörésük a balzsamé- 
nál minden irányban gyengébb. Az épebb, apróbb kristályok között elő- 
fordulnak téglaalakú metszetek, melyeken központi, vagy központjához kö- 
zel eső positivus karakterű tompa bissectrix lép ki, igen gyorsan távozó, 
tehát igen nagy tengelyszögre valló hyperbolákkal, melyeknek optikai 
tengelysik iránya 59-os szöget zár be a basis (001) szerinti jó hasadási 
vonallal. 
Ennél ritkábban kerülnek a csiszolatba olyan apróbb, négyzet- 
alakú, vagy egy irányban kevéssé megnyúlt, egymásra merőleges hasa- 
