VERESPATAK KÖZETEIRŐL. BD0 
Míg az apró amphibolok kristályegyének, addig a nagyobbak ren- 
desen a haránt lappár szerint (100) összenőtt, gyakran többszörös (5-szö- 
rös) ikreket alkotnak. 
Az amphibolok elég élénk pleochroismusúak, és pedig: 
ng — kékes árnyalatú fűzöld 
nm barnászöld, legalább is olyan erős absorbtioval, mint ny. 
n, — az előbbieknél jóval világosabb zöldes sárga. 
é an,— a tompa szöglet felé 257. Kettős törési szine (ng—np) 
0703 mm vastag metszetben I. rendű kékig emelkedik. Optikai jellege 
negativus (—) nagy tengelynyilással. Ezek a jellegek tehát a közönsé- 
ges zöld amphibolra vallanak. 
A földpátok igazi szerepét csak mikroskopium alatt és pedig polá- 
ros fényben itélhetjük meg. Igy látjuk, hogy a kőzetnek körülbelül fele 
1—2 mm nagyságú, odvas földpát kristálykákból és azok töredékeiből 
áll. Közönséges fényben azért nem tűnik ki a földpátok valóságos viszo- 
nya, mért az uralkodó plagioklasok fénytörése közelítőleg olyan, mint a 
likacsokat kitöltő balzsam és az alapanyag fénytörése. 
A nagyobb földpátok belseje likacsosságuk következtében a vékony 
csiszolatokban gyakran nem is marad meg; ha megmarad, zónás szer- 
kezet ismerhető föl. A likacsokon kívül alapanyag zárvány és egyéb tisz- 
tátalanság is van a földpátokban, melyek nagyobbára nem sok egyénből 
álló albit, ritkábban periklin és karlsbadi törvény szerinti ikreket alkot- 
nak. Optikai viselkedésük alapján leginkább oligoklas-andesin-nek (Ab, 
An) bizonyúlnak, de oligoklas és oligoklas-albit viselkedésüek is akad- 
nak. Az oligoklasnak középső törésmutatója (nm) megegyezik a balzsam 
törésmutatójával. 
Van azonban némely földpát odvas belsejét kitöltve, vagy a föld- 
pátokon kívül levő hézagokban egy másik földpátfajta is, mely egy- 
részt az előbbitől eltérő kettős törése és elsötétedése, másrészt jóval 
gyengébb fénytörésével válik megkülönböztethetővé. Optikai tulajdonságai 
alapján sanidinnek bizonyulnak eme földpátok és úgylátszik hasonló 
szerepük és hasonló képződésük van, mint a rhyolithok repedéseiben és 
a guarc corrosiojában megismert sanidineknek. Ez az utólagos szárma- 
zású kaliumföldpát az oka a Párnrv-tól is egész helyesen konstatált 
cintenziv kálium lángfestéss-nek.! A földpát teljes lángkisérleti képe a 
következő : I. Na: 2, K: 2, olv.: 1—2. II. Na: 2, K: 2—3, olv.: 2—3. 
Na" 9—3, K: 4. 
Ouarc nagyon alárendelt mennyiségben és mindig legömbölyödött 
alakban, némelykor az oldalakon mélyen benyúló odúkkal fordul elő. 
Rendesen !: mm-nél is kisebb repedezett szemeket alkot. Zárványként 
1 Földt. Közl. XXXV. 1905. 316. 1. 
24. 
