378 TAEGER H. 
a tenger hullámai. Erre vall legalább is a tithon (neokom?) korú kri- 
noidás mész diskordáns transgessiója a  rhaetiumi dachsteini mész- 
kövön. A mellett, hogy a Vértes a dogger és a középső malm közé 
eső időszakban szárazzá lett, Srarrnak a Gerecsehegységben nyert s 
hasonló vizsgálatokon alapuló eredményei is igazolják. 
E tényekkel szemben a NeumaxrR-féle elméletet csak mint leletó- 
séget említettem a következő szavakkal : 
cA Vértes júrakorbeli rétegeinek hézagossága azzal is magyaráz- 
ható, hogy zoogén üledékek fölhalmozódását a tengeráramlások itt 
hasonlóképen megakadályozták, mint az NEuMaAYR nyomán a Keleti 
Alpok júrarétegeinek hiányossága mellett föltehető., 
A vértesbeli júra hiányosságát azonban mindenekelőtt utólagos 
denudacióra és erozióra kell visszavezetnünk, a mint azt munkámban 
különösen kiemelem. Erre mutatnak a földolgozott júraidőszaki szaru- 
kőves-rétegek a Vértes mediterrán képződményeiben. 
A júrasorozat hézagosságának Vapász úr szerinti magyarázata, 
hogy t. i. az majd minden esetben parteltolódásra vezethető vissza, 
ilyképen csak korlátolt érvényességű. 
Az ismertetés ezután így szól: 
A geologiai rész után következő paleontologiai függelékben a 
gyűjtött fauna és flora leírását nyerjük. Kétségtelenül nagy szorgalomra 
vall az a körülmény, hogy szerző gyűjtött anyagát, növényeket és álla- 
tokat egyaránt földolgozta. A nélkül azonban, hogy meghatározásainak 
helyességét kétségbevonni akarnám, úgy gondolom, hogy a mai apró 
részletekbe belemerülő, teljesen specializálódó vizsgálati módok csak- 
nem kizárják azt, hogy ilyen különböző vizsgálati területeken egyavánt 
jó eredményeket lehessen elérni. Tény az, hogy a geologusnak jó pale- 
ontologusnak kell lennie s a paleozoologia minden ágában jártasságot 
kell mutatnia, de hogy a ritkábban előforduló, még ritkábban biztosan 
felismerhető növények speciális feldolgozását is magára vállalja, az 
kissé túlzott követelmény lenne. wAzt a kevés anyagot, ami a föld 
rétegéből kikerül — talán jobban is — elvégezhetik a specialisták. 
Úgy hiszem rá lehet bizni mindenkinek egyéniségére és hajlamára, 
hogy tudását a tudomány nagy területére akarja-e kiterjeszteni, s hogy 
sokoldalú irányban kiván-e kutatni, vagy hogy megelégszik-e azzal, 
hogy csak cspeciálisv téren dolgozzék. Itt vannak a kritika határai! 
Mert a kritikának csak arról van joga vitatkozni, hogy milyenek a 
kutató eredményei. Ezért Vapász úrnak ez a kifogása igazságtalan és 
jogosulatlan és mint ilyet határozottan visszautasítom. 
Most még rövid megjegyzést a következő mondathoz : 
Figyelmen kívül hagyja szerző a leírásában a nummulitesék újabb 
beosztását, bizonyára csak kényelmi szempontból. 
