A GEOLÓGIA HALOTTAI 1909-BEN. 545 
anstalt 1909. évi május 31-iki 8. számában a 181- 187. oldalakon HLAwaTscH 
meleg emlékezés kiséretében közli, s így a munkái iránt érdeklődő szakemberek 
ott kimerítő jegyzéket találhatnak. BREzrsa a bécsi cs. kir. földtani intézetnek 
1865 óta levelezője, s számos más osztrák s német társulat tagja volt. 1890 ben 
az Orosz Mineralógiai Társulat, 1896-ban pedig a Mineralogical Society of 
Great Britain tiszteleti tagjává választotta. BREzrsa sokoldalú szellem volt, 
a ki szaktanulmányain kívül a népnevelés terén is eredményes működést 
fejtett ki. Mi magyar szaktársai is őszintén osztozunk a részvétben, mely 
BnRezrsa halálával az osztrák szakköröket érte. 
Cornu Felix dr., a leobeni bányászati főiskola adjunktusa s magán- 
tanára, Társulatunknak az idén megválasztott tagja, ez év szeptember hó 23-án 
Grázban súlyos idegbajban meghalt. A fiatal tudós Cogwsu Gyura dr. egyetemi 
tanár fia volt, s Prágában született 1882 december hó 26-án. Gimnaziális ta- 
nulmányait Prágában és Leitmeritzben végezte, 1902-ben a bécsi egyetemre 
került, a hol mineralógiai és kémiai tárgyakat tanult. Fényesen letett szi- 
gorlatai után 1906-ban doktori diplomát szerzett és 1907-ben a leobeni fő- 
iskola mineralógiai tanszékének az asszisztense lett. Számos tudományos 
munkája között legbecsesebbek a kolloid-kémia köréből írott értekezései, s 
főkép azon tanulmányai, melyek a kőzetmállással s a talajképződéssel foglal- 
koznak. Utolsó munkája a .Comptes rendus de la premiére conférence inter- 
nationale agrogéologigues (Budapest 1909 ) hasábjain látott napvilágot (123— 130. 
old.) a következő címen: Die heutige Verwitterungslehre im 
Lichte der colloidehemie.5" Cokwsu e munkáját élőszóval is előadta 
Budapesten, az I. nemzetközi agrogeológiai értekezleten, melynek április 14-től 
24-ig tartó vitáiban élénk részt vett. Sajnos, hogy ez volt utolsó szereplése, 
mert nemsokára elméje homályba borult, míg végre a halál véget vetett szen- 
vedéseinek. 
Böckh János (1840 1909). F. évi május hó 12-én délután szomorú 
menet indult ki a m. kir. Földtani Intézet Stefánia-úti palotájából. A verőfényes 
tavaszi napon sétáló közönség részvéttel tudakolta, hogy kit kisér örök útjára 
az a menet, melyben miniszterek, titkos tanácsosok, a magyar tudományos- 
és iparvilág előkelő és egyszerű munkásai olyan meghatottan haladtak egy- 
más mellett. NaGYsÚRI BöcgH Jánost, a m. kir. Földtani Intézet nyugalmazott 
igazgatóját temették abból a fényes csarnokból, melynek tégláit egy ember- 
öltőn át, a magyar geológusok kicsiny táborának az élén, olyan nehéz küz- 
delmek árán hordotta össze. 
Ha visszaemlékezünk az 1868. évre, a mikor a m. kir. Földtani Intézet 
a Magyar Nemzeti Múzeum szívességéből egy keskeny előszobában húzódott 
meg, s ha nézzük ma a Földtani Intézet fényes múzeumát, melynek az értéke 
egy millió koronán felül van és könyvtára 20,000 kötet szakkönyvével 250,000 
korona értéket képvisel; s ha látjuk azt a tekintélyes geológusi kart, mely az 
elhunyt koporsóját követi: könnyen megérthetjük, hogy miért az a nagy rész- 
vét, mely BócgH Jáwsos temetésén megnyilatkozik. 
Böcgn Jáwsos 1840 október hó 20-án Pesten született. Atyja Böckn 
ADALBERT somorjai orvos volt. Gimnáziumi tanulmányait Pozsonyban végezte 
