D42 ISMERTETÉS. 
más, mint az eredeti kőzet amfibolos és piroxenes elegyrészei- 
nek chlorittáés calcittátörténő átváltozása. Minden egyéb csak vál- 
tozó és kisérő jelenség s ennélfogva nem jellemző. Ezen átváltozás előidézésére 
elegendőnek tartja a postvulkános mofetta működést, mialatt a föl- 
szálló szénsav, illetve a szénsavas víz a calcium és magnézium szilikátokat 
echlorittá és carbonátokká átváltoztatja. Az ilyen zöldkövesedés nagy erupti- 
vus kőzettömegeken egyenletesen szokott végbemenni, és ettől megkülönböz- 
tetendő a telérek közelében tapasztalható elkaolinosodás, a mikor a kőzet 
földpátja, csilláma és magnetitja is a bontó hatásoknak áldozatul esik. Azután 
kiemeli ama összefüggést, mely a propylit és az érectelérek közt van, ami nem 
véletlen, hanem állandó jelenség. És ezzel kapcsolatban fölteszi végre azt a 
kérdést, vajjon a teléreket létrehozó ágens volt-e az, mely egyidejüleg a szom- 
szédos kőzetet is metamorfizálta, avagy pedig a telérek érces kitöltése követ- 
kezménye-e az andezites massivumok elváltozásának, vagyis más szóval a 
mélységbőlszármaznak-e azércesásványok fémei, vagy pedig az 
elzöldkövesedett mellékkőzet kilugzásából. Ezzel szerző oly pontra 
jutott, a hol választania kellett az ascenzió és a lateralsecretió elmélete között. 
Mérlegelve SANDBERGER érvelését a lateralsecretió mellett és STELZNER ellenve- 
téseit, valamint figyelembe véve GRODDECE, RANSONE, WEED, VAN HISE és RICHT- 
HOFEN idevágó nézeteit is, szerző subjectivus érzéssel inkább a lateralseeretió 
nézete felé hajlik. Szerző szerint a zöldkövesedett mellékkőzet a finoman elosz- 
tott fémeket nem tartalmazza egész anyagában általában, sem nem. a biotitos 
elegyrészében, melynek analysiseire SANDBERGER fektette leginkább a súlyt, ha- 
nem inkább a bázisos amfibolos és pyroxénes komponenseiben, vagyis azok- 
ban az elegyrészekben, melyek a zöldkövesedésnél szemmellátható módon leg- 
inkább és legelőbb változnak át az összes elegyrézsek közül. 
Ezzel a fölfogásával azonban az igen tisztelt szerző úr nem vitte dü- 
lőre a kérdést, mert bárha minutiózus analysisek szükségességét több izben 
hangoztatja, ilyent .mégsem eszközöltetett. És ennélfogva eladdig, amig pon- 
tos amfibol és piroxén analysisek nem fekszenek előttünk, a már régebben 
elhangzott érvek megismétlésének veszedelme nélkül, érdemlegesen, újabb ada- 
tok híjjában nem is szólhatunk hozzá a szerzőtől ismét előtérbe állított fölfo- 
gás helyességéhez. Azért azonban egynémely észrevételünket még sem hall- 
gathatjuk el. Így pl.: vajjon miért fejlődjék ki az ércesítő ágensek actióké- 
pessége erélyesebben a fölsőbb régiókban, mint a mélyben, holott sokkal 
valószinübb, hogy a mélyben veszteglő magmákból az ottani nagyobb nyomás 
és nagyobb hő mellett inkább történhetik kilugzó oldás, mint a magasabb 
régiókban, ahol a nyomás és a hőcsökkenése következtében már inkább az 
ércek kiválására kerülhet a sor. Bajos továbbá föltételezni azt, hogy hogyan 
volna képes valamely ágens nagyjából egy és ugyanazon zónában, közel 
ugyanazon nyomás- és hőmérsékleti viszonyok mellett fémeket a kőzetből ki- 
oldani, csak azért, hogy néhány arasznyira tovább, a teléreken ismét kiejtse, 
Több mint valószinű, hogy az ércek kiválása körül a cserebomlásnak lényeges 
szerep jutott és éppen ezért okadatolt az ilyen, a telérek táján végbemenő 
vegyfolyamatokhoz szükséges ellentétes alkotású és hatású oldatok egyikét 
