EMLÉKBESZÉD D! STAUB MÓRICZ TANÁR FELETT. 67 



művelhetné Magyarország phytopalseontologiáját. Szándéka volt ugyanis 

 a Boldogultnak — ha óhajtott czélját eléri — a phytojDalíeontologiából az 

 egyetemen habilitáltatni magát, mire én már 1896-ban fölszólítottam volt 

 őt. Erre az esetre már előkészületeket is tett a m. kir. Földt. Intézetben, 

 hol egy rendszeres phytopaleeontologiai gyűjteményt kezdett tanítási czé- 

 lokra összeállítani. Folyamodásának balsikere azonban — úgy látszik — 

 ebben is kedvét szegte, mert tényleg semmi lépést sem tett az iránt. Ha- 

 bár a Boldogultnak az a vágya, hogy egész idejét és erejét a m. kir. Föld- 

 tani Intézet phytopaliHontologiai gyűjteményének szentelhesse, nem tel- 

 jesült is ; de mégis elérte azt, hogy tanári kötelességei után fenmaradó 

 szabad idejét és tudását kötelességszerűleg is ezen intézetnek szentelhette. 

 A nagym. földmiv. m. kir. Minister úrnak egy 1889 november 30-ikán kelt 

 határozata ugyanis még szorosabban odacsatolta SxAUBot a m. kir. Földt. 

 Intézethez azzal, hogy phytopakeontologiai gyűjteményének gondozásáért 

 1900. évi január l-jétől járólag, ezen működése tartamára, évi 600 korona 

 tiszteletdíjat engedélyezett számára. 



Társulatunkhoz való viszonya már lS6S-ban kezdődött, mikor első 

 Ízben belépett tagjai sorába; de úgy látszik, hogy rövid idő múlva kilé- 

 pett, mert az 1870. évi tagok névsorában nevét nem találjuk már. 1874 

 november 5-ikén aztán újra belépett és innen kezdve mindvégig kiváló 

 tagja maradt társulatunknak. Az 1S83. évi közgyűlés választmányi taggá, 

 az 1886-iki közgyűlés pedig I. titkárrá választotta meg Stauboí s a vá- 

 lasztmány megbízta őt a társulat pénztárának kezelésével is. 



Nem szoríthatom egy rövid megemlékezés keretébe annak részlete- 

 zését, hogy Staub ezen állásokban társulatunknak mennyi szolgálatot 

 tett, de bátran kimondhatom, hisz mindnyájan tudjuk, hogy ö ezen sok 

 munkával járó, nagy körültekintést igénylő, felelősségterhes tisztségeket 

 odaadó buzgósággal és pedáns pontossággal 13 éven keresztül közmegelé- 

 gedésre viselte. Épen ezért csak sajnálattal emlékezhetünk vissza arra, 

 hogy 1899 január 23-ikán indíttatva érezte magát ezen tisztségekről, utolsó 

 3 évi mandátuma letelte előtt, leköszönni. Az 1899. évi február 1-sején tar- 

 tott közgyűlésen beterjesztett utolsó titkári jelentésének végén őszintén 

 maga utalt rá azokra az okokra, melyek őt ezen elhatározásra kényszerí- 

 tették. Társulatunk választmánya sajnálattal látta távozását és sok éven 

 át viselt fáradságos munkájáért jegyzőkönyvileg köszönetét és elismerését 

 fejezte ki. 



Hogy SiAUBnak sokoldalú tevékenységét és egyéni természetét tel- 

 jesen megítélhessük és méltányolhassuk, röviden elő akarom még sorolni, 

 hogy említettem működésén kívül, hány külömböző téren, mi mindennel 

 foglalkozott még az ö élénk, minden nemesre és jóra fogékony szelleme. 



1873-ban Rabsegélyző Egylet alakult, melynek Staub azonnal tagja 



