IRODALOM. 85 



A nemek a következők (a zárójelben levő számok a fajok számát mutatják) : 



Giisteí-opoda : árion |2), auialia (1), limax (3), daudebardia (1), vitrina (4), 

 succinea |3), hyalina (12), helix (30), buliminns (8), cioiiella (1), acicula (1), inipa (9), 

 clausilia (40), carychium (1), liiuna-a (ti)i pliysa (2), plaiiorbis (12), ainylus (2), 

 acme (1), cyelostoma (1), valvata (1), lithoglyphus (1), paludina (1), bithynia (1), 

 neritina (1). 



Conchyfera: eyclas (2), pisidium (3), uiiio (több), anodonta (3). 



IRODALOM. 



(1.) Pbinz Gyula: Az északkeleti liukony idoitb jurakorú rélr/ieiurk faunája. 

 A m. kir. Földtani Intézet Évkönyve. XV. köt., p. 1 — 1!24; .38 tábla, 

 1 photogr., 30 szövegközötti ábra. Budapest, 1904. 



Az itt leírt ammonitek lelőhelye a veszprémmet(yei Cseriiye mellett, a Tüz- 



küves árok alsó végénél, kozvetetlenül a 278 m-es magassági pont alatt van, hol 



a rétegsorozat a következő : 



, , , , ,1 sötétvörös mészkő, 



alsó dogeerkoru ; , , .... 



^ husvoros « 



liaskorú sötétvörös agyagos mészkő. 



Ezt a lelőhelyet Hantken M. és Semsey A. aknázták ki. A munkához mellé- 

 kelt táblák közül 25-öt még Hantken készíttetett el, a ki Schloenbach halála után 

 ezen — azóta megkétszereződött — anyag feldolgozásával foglalkozott. E gazdag 

 lelőhelyről immár 117 faj és változat ismeretes (49 új), a melyek alapján a követ- 

 kező emeletek különböztethetők meg : 



alsó dogger, 

 felső Kas, 

 középső lias. 



A bakonyi jura állatföldrajzi tekintetben a s. vigilioi lelőhelyhez áll leg- 

 közelebb, tehát Neümaye mediterrán övéhez tartozik; azonban .5, eddig csak a közép- 

 európai övből ismeretes faj arra mutat, hogy a bakonyi jura némely vonatkozás- 

 ban közel áll a közéjjeurópaihoz. A NEUMAYR-féle klimazónák egész határozottan 

 csak a felső jurában állapíthatók meg először. Feltűnő az Alpesek, a Földközi ten- 

 ger partvidékei és Magyarország jurakori faunájának nagy hasonlósága. 



A lias és dogger elhatárolását illetőleg szerző rámutat arra, hogy abban 

 semmi esetre sem lehet VACEKet vagy LAPPARENTot követni. 



A phyllocerasok alakjára és fejlődésére áttérve, szerző a keresztmetszetek 

 3 typusát állajiítja meg: I. az oldalak laposak, majdnem egyközösek, a külső oldal 

 megfelelően legömbölyödött; 2. a keresztmetszet szabályos kerületű; 3. gótívhez 

 hasonlít. A phyllocerasok alakja involut ; a köldöknek a fiatalabb fajoknál észlelhető 

 megszűkülése pedig a fejlődés bizonyos tervszerűségének felel meg. A díszítést 

 illetőleg szerző megkülönböztet 1. egészen sima vagy csak a köldök körül barázdált ; 

 2. a siphoig érő barázdákat mutató és 3. középtájt meggörbült vagy szalagalakú 

 barázdákat viselő köbeleket. Ezek alapján a phylloceratinae alcsaládot rendszerbe 

 foglalja. Miután a kamrarajz levélvégződései 2 — 5 között ingadoznak, a fajok meg- 



