IRODALOM. iSl 



alatt, míg a quarczporphyr, illetve a porjiliyroid telérhasadékát egy művelés 

 . alatt álló quarozos antimontelér tölti ki. Az ércztelepek postvulkáui hatások 

 eredményei. 



14. TREnz Péteb: Soltvadkert — Halas városok határának fölcUani le- 

 írása, p. 184—207. 



A leírt terület a Duna és Tisza vízválasztóján, a 6000 Km^-nyi futó- 

 homok terület közepén fekszik s anyagát a hegységből jövő vízfolyások rakták 

 le az alföldi medencze északi részén, a honnan azt a szél D felé tovább vitte 

 és szétterítette. A futóhomok Halasnál durva szemű, a szemcsék legömbölyí- 

 tettek és eléggé tiszták. Az uralkodó szél irányában minél jobban távolodunk 

 a futóhomok eredetétől, annál kisebbek lesznek a szemcsék és annál sötétebb 

 lesz a homok színe a szemcséket körülvevő ferrihydrosydkéregtöl. A futóhomok 

 terület völgyeiben löszt találunk, a melynek anynga a diluviális folyó medrek- 

 ből és az áradmányok iszapjából származik. A lösz- és iszaprétegek a futó- 

 homok alatt is tovább húzódnak és vízrekesztő képességüknél fogva tóképzö- 

 défre adnak alkalmat, a mely tavak itt mind sziksót tartalmaznak. Ezek né- 

 melyikének alsó talajában réti márga fordul elő, a mely úgy keletkezik, hogy 

 a tavak fenekén a befújt homokot és agyagot a mész és ferrihydroxyd kővé 

 czementezi össze. A vízfolyások mentén egy 10 — 50 cm vastag, 10 — 100 m 

 széles és 1 — 10 Km hosszú mészkőpad képződött. A futóhomokban ellenbea, 

 az uralkodó szél irányában kissé lejtő, vasban szegény homokköpadok vannak, 

 a melyek kizárólag a talajban foglalt sóoldatok szénsavas meszének oxydatiója 

 folytán jönnek létre. A kifúvásokon a széltől fokozott párolgás miatt humus- 

 savas sókból álló barna kéreg képződik, a mely azután szélcsöndes meleg idő- 

 ben elveszíti a színét és meszessé válik. Az ilyen homokkő 1 — 10 cm vastag 

 anyaga durvaszemű. 



Az e vidéken előforduló kulturtalajok : homok, meszes vályog, homokos 

 vályog, székes homok és székes agyag. 



A jelentést klimatológiai megfigyelések rekesztik be, a melyekből az tűnik 

 ki, hogy a vízválasztó egyszersmind egy klimatikus zóna határa is. Az északi 

 területen a lösz képződése alig észrevehető (nedves levegő, sok csapadék), a 

 délin ellenben rendkívül erős (száraz levegő, kevés csapadék). ;-. 



15. GüLL Vilmos : A (jrofjcologiai jegíjzcl ek Kúiiszentmiklós cs Alsó- Dabas 

 vidékéről, p. 208—214. 



A Pestmegyében fekvő terület EK-i részében ó-alluviális lösz és homo- 

 kos lösz lép föl, homokos vályog felső talajjal. A vidék többi része alluviális 

 homokból, löszhomokból és löszből áll; az utóbbi kettő leginkább turjányokban 

 átalakult képződmény, mikben sziksó halmozódott föl s bennük némelykor 

 réti mészkő is előfordul. Alatta gyakran egy, a ferrovegyületektől élénk kékes- 

 zöldre festett, homokra találunk, a mely színét a levegőn idővel elveszíti. A felső 

 talaj homokos és agyagos vályog, gyakran székfoltokkal, szurokföld, tőzeges 

 agyag és zsombék. Az alluviális homokvonulatok anyagát világos, csillámban 

 szegény, — humuszos, kissé kötött, — sötétbarna, humuszos és fekete kötött 

 homokra lehet fölosztani. Tbeitz P. 



