lEOIlALOM. 



241 



meszeket ; a löszt és a márgát, majd a vulkáni eredetű meszes kőzeteket. Fog- 

 lalkozik a meszes kőzetek póriasával és mállásával, a kőzeteket alkotó mész 

 alakjával. A termőtalaj a következő alkatrészekből áll: talajváz, agyagos rész, 

 humusz, szénsavas mész, vas. A szénsavas mész oldhatóságával foglalkozva, a 

 szerző ahhoz az eredményhez jut, hogy az amerikai alanyfajták mésztíírő ké- 

 pességét a talaj mésztartalmának az a része határozza meg, a melynek szem- 

 cséi a talaj szénsavas vizében könnyen oldódnak ; azaz azon legparányibb 

 szemcsék, a melyek O'Ol mm-nél kisebb átmérőjűek. Ismerteti azután a szerző 

 az oldható mész meghatározásának módját a saját rendszerű areopiknométerével. 

 A harmadik részben Szilágyi a meszes talajokra alkalmas amerikai szőlő- 

 fajtákat részletesen leirja, különösen mésztürö- és filokszéra ellentállóképessé- 

 gük szempontjából. A mésztűrőképességet %-ban, a filokszéraellenállást szá- 

 mokban fejezi ki, a teljesen ellenállókat a :2Ü — 17 számokkal, a gyenge ellen- 

 állású fajtákat a 16 — 13 számokkal. A Vitis Solonis filokszéra ellenálló képes- 

 sége SO^ó. A Berlandicri és Ri pária keresztezéséből alakult hybrid filokszéra 

 ellenállása a 17 számmal értékelhető, és 62% meszes, fehér talajban is üdén 

 tenyészik, sima vesszőről ültetve 50% -al gyökeresedik, szóval mindazon tulaj- 

 donokat mutatja, a miket a meszes talajokra alkalmas alanyfajtától követelhe- 

 tünk. A Vifí.s Berlandieri és Chasselus fajból előállított hybrid filokszéra ellen- 

 álló képessége nálunk az összes frankó-amerikó hybridek között a legjobb, a 

 15 számmal értékelhető, mésztűrő képessége pedig 65%. Hazai viszonyaink 

 között, ott hol a talaj nedvesebb és kötött, elég szép eredményeket igér. De 

 sülevényes domboldalakon, a hol a filokszéra szaporodása nagymérvű, nem 

 lehet ajánlani. Végül a sárgaságban szenvedő ojtványszőlök orvoslásáról találhat- 

 nak a szőlősgazdák a munkában hasznos tanácsokat. P. K. 



(3.) Maueitz Béla : Ujabb adalok a porkuixii pyritrőL Mathem. és ter- 

 mészettud. értesítő. XXI. köt. 1903. 358 — 384. Neiiere Beitrage zur 

 Kenntais des Pyrit von Porkura. Zeitschr. f. Kryst. u. Min. XXXIX. k. 

 1904. 357—365. 



Szerző a magy. Nemz. Múzeum birtokában levő porkurai jiyi'it vizsgá- 

 latánál, a már korábban Schmidt, Goldschmidt és Philipp által észlelt formák 

 legnagyobb részét megtalálta. Sőt észlelt 15 oly alakot is. a melyek a pyritre 

 egész ujaknak bizonyultak; ezek a következők: 



«)pentagondodekaederek: *{11 . 10.0}, *{17 . 14.0}, *{12 . 5 . 0}, *{830}; 



h) deltoidikositetraederek : *{15. 14. 14}, *{5.33}; 



rj dyakisdodekaederek : *{18 .9.2}, *{10 . 5 . 2}, *{24 . 15 . 10}, *{821}, 

 *{631}r *{Í5 . 1 1 . 7}, *{1 1 . 8 . 5}, *{45 . 36 . 20}, *{1 1.7. 5}. 



Uralkodó formák: az {100}, {111} és a pos. n {210}, a melyek okta- 

 ederes, hexaederes és középkristályszerű typusokat alkotnak {111}, {100} és 

 TT {210} formákkal. 



Leggyakoriabbak ezek közül a lapokban igen gazdag középkristály ter- 

 metű combinatiók, a melyeknek állandó formái: a {221}, a {211}, a {321}, 

 és {532}. 



