ADATOK AZ OSZTROSKI-VEPOE ANDESIT-TUFÁINAK MEDITERRÁN FAUNÁJÁHOZ. 303 



3. föltűnő rokonságot mutat a kosteji faunával, mert a BoETTOERtöl 

 itt leggyakoriabbaknak nyilvánított fajok közül a Corbida fiihba, Olivi, 

 Aporrhais pes pekcani, Phil., Rvifjicuhi huccinea, De&h. Középpalojtán 

 szintén határozottan a leggyakoriabbak. 



Mindezek mellett azonban e fauna legkiválóbb jellemvonása a pte- 

 ropodáknak általában, s különösen a Vaginella Rzehaki, Kittl. fajnak 

 óriási nagy száma. A kövületes tufának felső, kb. ' -2 m-es zónájában, 

 gyakoriak ezen állatkák maradványai, úgy hogy ezt pteropodás-padnak 

 is nevezhetnők. 



E nyilt tengeri állatok kövülve rciuiszerint az abyssalis alakok 

 társaságába)! találhatók. Sublitoralis faunában Léognan-. Saucats-nál, 

 majd Eebeschovitz-nél fordultak elő; míg pleurotomás agyagban 

 (Lapugyl nagyon ritkák. 



Kittl szerint határozottan abyssalis faunáknak tehinthetök azok, 

 melyekben pteropodák nagy mennj'iségben fordulnak elö. (Ilyenek általá- 

 ban az itáliai mioczén és plioczén pteropodás márgák is.) 



Leletem természetesen nem czáfoljameg e lények biológiájáról való 

 mai ösmereteinket s éppenséggel nincs jogunk arra a föltevésre, hogy a 

 palojtai pteropodák tán partok közelében tartózkodtak volna. A szárnyas- 

 lábuak palojtai tömeges előfordulását más okokra kell visszavezetnünk. 



E kérdís felől alkotott szerény véleményem a következőkben foglal- 

 ható össze : 



A tenger partja az alsó- és felső-mediterrán határán alig néhány 

 Km-nyire lehetett É-ra és ÉK-re (Felsőesztergály). Ebben az időpontban 

 ülepedett le a 3. sz. agyag legfelső, kövületeket is tartalmazó rétege. Erre 

 azonban megkezdödölt a Karancs, dunai traehyt-hegység, Cserhát s rész- 

 ben a Jávoros hatalmas vulkáni működése, a mely vidékünkre nézve álta- 

 lános E-i depressziót eredményezett, s igy e korban az Ipoly-völgyi öböl 

 E felé kitágult s ekkor élhettek (tán csak igen rövid ideig) Középpalojta 

 fölött a pteropodák milliói. 



A .Jávoros és Vica jama azonban ez időben még működő vul- 

 kánok voltak s a tenger közellététöl újabb tápot nyervén, egy heves (tán 

 utolsói) kitörés alkalmával rengeteg hamut löktek ki, mely messze be- 

 hullott a tengeröböl közepébe is és eltemette e gyöngéd lényeket. 



Ez újabb kitörés s az esetleg vele járt talaj-emelkedés vagy D-i de- 

 pressió (esetleg mindkettő együttes hatása) folytán a tengerbe hullott 

 hamuréteg már a rákövetkező — szármáti — korban szárazon maradt, 

 mert e kor tengerének partja ki), l.j Km-rel délebbre, Szécsénke'*' (Nógrád 

 vm.) határában mutatható ki. 



* Itt gyűjtött néhány Cerithium pictitm, Bast. és C. ruhiginosum EiCHW. 

 tanuSiiL'a szerint. 



