A PÜPl'ÜKFÜKDŐ HÉVVIZI FAUNÁJÁNAK EREDETE. 391 



1. Melanopsis Parreyssi, Phil. 



Melanopsis Parreyssi, Philippi Abbild. 11. p. 177. t. 4. fig. 1."). 



" « Reeve Conch. .Jeoii. f. ■"). 



« " Brot. Monogr. p. 431. t. 46. fig. 13 — 16. 



Clessin Mollusk. Oest. Ung. p. 689—90. f. 473^75. 



« « Westerlund, Fauna á. Pal. Binnenconch. VI. p. 133. 



« « RossM. Kob. Icon. f. 1909. 



« « Brusina Siibtr. Oas. in Ung. p. 108. 



« var. scataris, Brot, Monogr. p. 431. t. 46. fig. 1.5. 



« « Westerl. 1. cit. 



« « » Erüsina 1. cit. 



« « glahrala, Cless I. cit. p. 690, fig. 47.'i. 



« « imiodata, Westerl. 1. cit. 



« « « Kob. leon. f. 1909. cl. 



Címthidomas Parre.vssi, H. et. A. Adams, Gen. of rec. MoUusc. 



Leírás : Háza megnyúlt, lépcsőzetes, Yékonyhéju ; a kanyarulatok 

 száma 7 — 8, melyek lassan és egyenletesen növekednek. A kanyarulatokra 

 jellemző, hogy egymástól lépcsöszerüen elkülönültek s ezért oldalszélük 

 majdnem párvonalas. Nagy példányokon az utolsó kanyarulat az előzők- 

 nél a spira Vr.-ével magasabb; ez az arány azonban fejletlenel)b példá- 

 nyoknál megváltozik. Minél fiatalabb az állat, annál magasabb az utolsó 

 kanyarulat s annál rövidebb a spira. A héj felületét változó számú, lécz- 

 szerű bordák díszítik, melyek az utolsó kanyarulaton gyengén S alaknak 

 s a melyeknek felső vége csomós. A növésivonalak általában finomak, csak 

 az utolsó kanyarulaton erősebbek, a hol néha taraj szerűen ki is emel- 

 kednek. 



Az orsó kérge (columella callus) rendkívül erősen fejlett, majdnem 

 mindig ránczosan visszahajló ; sokszor rendellenesen duzzadt. Szájnyílás 

 narancsmagalakú, alján csatornaszerű kiöblösődéssel. Magassága 20 — 22 

 mm.; vastagsága 9 — 10 mm.; szájnyílás belső öble 7 — 8 mm. 



Találunk olyan példányokat is, a melleken 1 — 2, jól látható spirá- 

 lis fonál húzódik végig. Ez azonban tisztán egyéni bélyeg s mint ilyen, 

 nem fontos ; különösen, ha az átmenetek nagy számát figyelembe vesszük. 

 Bkusina e fonalas példányokat más fajoknál külön fajváltozatoknak te- 

 kinti s azokat külön-külön néven említi. E szerint — a fonalak számát 

 tekintve — megkülönböztet 1-, 2-, 3-, 4- fonalas példányokat. 



Tekintve azonban azt, hogy finom spirális fonalazás a legtöbb ala- 

 kon látható és így a változatok száma a végletekig terjed, s hogy továbbá 

 nem is sejthető, hogy mi okozza e spirális fonalak némelyikének erőtel- 

 jesebb fejlettségét, azt hiszem, ezt a megkülönböztetést, mint a melynek 

 semmi czélja nincs, bátran mellőzhetjük, legfeljebb megemlítve, hogy 

 ilyen díszítések gyakran fordulnak elő. 



Földtani KúzWmj. A'.VA'V. küt. lOOö. !27 



